ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2016 р. Справа № 920/1782/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Бородіна Л.І.,

при секретарі Фільшиній Н.І.,

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 24.06.2014р. № 27/24.03.14,

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю від 15.07.2014р. № 14-182,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (вх.№430 С/2) на рішення господарського суду Сумської області від 25.01.2016р. у справі №920/1782/15,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго", м.Суми,

про стягнення 7359704 грн. 52 коп.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 25.01.2016р. у справі №920/1782/15 (суддя Жерьобкіна Є.А.) позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго (вул. Друга Залізнична, 10, м. Суми, 40030, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, ) 297681 грн. 14 коп. пені, 61318 грн. 84 коп. 3% річних, 583408 грн. 24 коп. інфляційних збитків, 14136 грн. 12 коп. судового збору. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Місцевий господарський суд, виходячи з частини вартості одержаного природного газу, яка була сплачена відповідачем за рахунок власних коштів з простроченням строків оплати, визначених договором купівлі-продажу природного газу від 20.01.2014р. № 1956/14-ТЕ-29, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 287681,14 грн. пені, 61318,84 грн. 3 % річних, 583408,24 грн. інфляційних збитків є правомірними, обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам діючого законодавства України та умовам укладеного договору.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Сумитеплоенерго" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 25.01.2016р. у справі № 920/1782/15 та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю; витрати, повязані з оплатою судового збору за подання апеляційної скарги покласти на позивача.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог ТОВ "Сумитеплоенерго" зазначає, що, укладаючи договори про організацію взаєморозрахунків від 26.09.2014р. №435/30 та від 03.10.2014р. № 586/30, позивач фактично погодився на зміну умов договору купівлі-продажу природного газу від 20.01.2014р. № 1956/14-ТЕ-29 в частині порядку, умов та строків проведення розрахунків, у звязку з чим з боку відповідача відсутнє порушення умов договору щодо строків проведення оплати за отриманий природний газ, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, апелянт зазначає, що 06.06.2015 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", згідно з ст. 13 якого визначено, що заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності, підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Таким чином, на думку відповідача, штрафні та фінансові санкції, які виникли з підстав невиконання умов щодо оплаті за поставлений в 2014 році природний газ, підлягають списанню.

В письмових поясненнях до апеляційної скарги ТОВ "Сумитеплоенерго" зазначає, що рішення господарського суду Сумської області суперечить положенням ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, оскільки при розрахунку суми пені, 3% річних та інфляційних нарахувань судом не взято до уваги положення п. 6.3 договору купівлі-продажу природного газу від 20.01.2014р. № 1956/14-ТЕ-29, відповідно до якого продавець зараховує кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості (вх.№ 2588 від 09.03.2016р.).

Таким чином, на думку апелянта, місцевий господарський суд неправомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за період з січня по травень 2014 року, оскільки відповідач, з урахуванням сум, визначених в протокольних рішеннях та договорів про організацію взаєморозрахунків та здійснення оплати за рахунок власних коштів, не порушив строків виконання зобовязань по оплаті за поставлений в період з січня по травень 2014 року природний газ.

До додатково наданих пояснень до апеляційної скарги ТОВ "Сумитеплоенерго" надано доповнений розрахунок штрафних та фінансових санкцій за договором купівлі-продажу природного газу від 20.01.2014р. № 1956/14-ТЕ-29 (вх.№ 2707 від 11.03.2016р.).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.03.2016р. з метою надання додаткових письмових пояснень щодо заявлених апеляційних вимог відкладено розгляд справи.

ТОВ "Сумитеплоенерго" подано уточнення до заявлених апеляційних вимог, в яких відповідач просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 25.01.2015р. у справі № 920/1782/15 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, а саме щодо нарахування пені у розмірі 56782,45 грн., 6853,15 грн. 3% річних, 41176,47 грн. інфляційних нарахувань (вх.№3601 від 04.04.2016р.).

В судовому засіданні представник ТОВ "Сумитеплоенерго" підтримав заявлені апеляційні вимоги, з урахуванням наданих уточнень, а також просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник позивача письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав, в судовому засіданні заперечував проти заявлених апеляційних вимог, просив суд рішення господарського суду Сумської області від 25.01.2016р. у справі №920/1782/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, враховуючи явку учасників судового процесу в судове засідання та забезпечення дотримання їх прав, передбачених статтею 22 Господарського процесуального кодексу України), колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши правильність застосування господарським судом Сумської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

20.01.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (іменований "продавець") та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (іменований "покупець") укладено договір купівлі-продажу природного газу 1956/14-ТЕ-29, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору (в редакції додаткової угоди № 1 до договору купівлі-продажу природного газу від 20.01.2014р. № 1956/14-ТЕ-29) газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Згідно з п. 2.1 договору продавець передає покупцеві з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року газ обсягом до 104000,00 тис. куб. м.

Пунктом 3.1 договору визначено, що продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця.

Право власності на газ переходить від покупця до продавця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, повязану з правом власності на газ.

Відповідно до п. 3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Не пізніше 5-го числа місця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п.3.4 договору).

Пунктом 5.1 договору визначено, що ціна (граничний рівень ціни) на газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються НКРЕ.

Відповідно до п. 5.2 договору ціна за 1000 куб.м природного газу становить 1091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м природного газу 1091,00 грн., крім того ПДВ- 20%- 218,20 грн., всього з ПДВ 1309,20 грн.

Згідно з п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 6.3 договору в платіжних дорученнях покупець повинен обовязково зазначити номер договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Пунктом 7.2 договору сторони визначили, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п. 11.1 договору договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з01.01.2014р. та діє в частині реалізації газу до 31 грудні 2014 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов вказаного договору купівлі-продажу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" було поставлено, а ТОВ "Сумитеплоенерго" прийнято природний газ на загальну суму 64909249,66 грн., що підтверджується наступними документами, наданими сторонами до матеріалів справи: за січень 2014 року: актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014р. на суму 39320,52 грн., від 31.01.2014р. на суму 5891,40 грн., від 31.01.2014р. на суму 20750034,48 грн., за лютий 2014 року актами приймання-передачі від 28.02.2014р. на суму 23667,72 грн., на суму 14952724,06 грн., на суму 3867,38 грн., за березень 2014 року актами приймання-передачі природного газу від 31.03.2014 на суму 14101397,12 грн., від 31.03.2014р. на суму 19440,31 грн., від 31.03.2014р. на суму 3312,27 грн., за квітень 2014 року актами приймання-передачі від 30.04.2014р. на суму 7660469,59 грн., від 30.04.2014р. на суму 983,21 грн., від 30.04.2014р. на суму 3093,64 грн., за травень 2014 року - актом приймання-передачі від 31.05.2014р. на суму 3897254,06 грн., за червень 2014 року - актом приймання-передачі від 30.06.2014р. на суму 3447793,91грн. (а.с. 24-37).

Як вбачається з матеріалів справи, оплату за поставлений природний газ було здійснено ТОВ "Сумитеплоенерго" наступним чином:

- згідно виписки позивача по операціям з ТОВ "Сумитеплоенерго" за період з 01.01.2014 р. по 31.07.2015р. частину основного боргу за договором купівлі-продажу природного газу від 20.01.2014р. № 1956/14-ТЕ-29 відповідач сплатив самостійно за рахунок коштів товариства в загальній сумі 29230569,66 грн.

- відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 N 20, Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 N55/57/43, між позивачем, відповідачем, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Сумській області, Департаментом фінансів Сумської облдержадміністрації, були укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету від 18.02.2014р. № 349, від 18.03.2014р. №624, від 16.04.2014р. № 903, від 15.05.2014р. № 1120, від 12.06.2014р. № 1318, від 16.07.2014р. № 1546.

На виконання зазначених спільних протокольних рішень було здійснено погашення заборгованості за поставлений у 2014 році природний газ наступним чином:

-21.02.2014р. згідно з протокольним рішенням № 349 сплачено 2220000,00 грн. (платіжне доручення № 4 від 19.02.2014року).

-20.03.2014р. згідно з протокольним рішенням № 624 сплачено 1990000,00 грн. (платіжне доручення № 5 від 19.03.2014року).

-24.04.2014р. згідно з протокольним рішенням № 903 сплачено 933000,00 грн. (платіжне доручення № 6 від 17.04.2014року).

-23.05.2014р. згідно з протокольним рішенням № 1120 сплачено 567000 грн. (платіжне доручення № 7 від 19.05.2014року).

-24.06.2014р. згідно з протокольним рішенням № 1318 сплачено 160000 грн. (платіжне доручення № 8 від 16.06.2014року).

-22.07.2014р. згідно з протокольним рішенням № 1546 сплачено 277000 грн. (платіжне доручення № 9 від 18.07.2014року).

Загалом, згідно з зазначеними спільними протокольними рішеннями, відповідачем було здійснено оплату за поставлений природний газ на загальну суму 6147000 грн.

- на підставі договорів про організацію взаєморозрахунків від 26.09.2014р. №435/30 та від 03.10.2014р. №586/30 сторони дійшли згоди щодо погашення заборгованості відповідача перед позивачем за спожитий природний газ за 2014 рік за договором купівлі-продажу природного газу від 20.01.2014р. № 1956/14-ТЕ-29 в сумі 25471880,00 грн. та в сумі 4059800,00 грн. відповідно.

Згідно з платіжними дорученнями від 15.10.2014р. № 13 та № 14 грошові кошти на підставі договорів про організацію взаєморозрахунків в сумі 25471880,00 грн. та в сумі 4059800,00 грн. були повністю сплачені відповідачем на користь позивача (а.с.87,91).

Станом на час звернення позивача з позовом до суду основна заборгованість за поставлений природний газ за січень-червень 2014 року за договором № 1956/14-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу від 20.01.2014р.відсутня.

ПАТ Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вважаючи наявність факту порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу від 20.01.2014р. № 1956/14-ТЕ-29, передбачених п. 1.1 та 6.1 договору (встановленого строку проведення оплати за поставлений природний газ), здійснило нарахування відповідачу пені в сумі 2946204,20 грн., трьох відсотків річних в розмірі 430862,88 грн., інфляційних втрат в розмірі 3982637,44 грн., що загалом склало 7359704,51 грн.

З метою стягнення з ТОВ "Сумитеплоенерго" зазначеної суми ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з даним позовом до господарського суду Сумської області.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підстави виникнення господарських зобов'язань визначені в ст. 174 Господарського кодексу України. Зокрема, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В даному випадку підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону та договору, є договір купівлі-продажу природного газу договором купівлі-продажу природного газу від 20.01.2014р. № 1956/14-ТЕ-29.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частинами 1-3 ст. 193 Господарського кодексу України, яка кореспондує з положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України, визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено колегією суддів, на виконання умов договору купівлі-продажу природного газу від 20.01.2014р. продавцем протягом січня-червня 2014р. передано, а ТОВ "Сумитеплоенерго" прийнято природний газ на загальну суму 64909249,66 грн., що підтверджується вищевказаними актами приймання-передачі (а.с. 24-37). Відповідні акти приймання - передачі природного газу підписані з обох сторін без заперечень та зауважень.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на момент подання позову у справі сума основної заборгованості була остаточно погашена відповідачем на підставі самостійної сплати частини заборгованості відповідачем, виконання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ з теплопостачання, договорів про організацію взаєморозрахунків від 26.09.2014р. №435/30 та від 03.10.2014р. № 586/30 (а.с. 61-92).

Частиною 1 статті 604 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання припиняється за домовленістю сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2014р. та 03.10.2014р., між позивачем, відповідачем, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Сумській області, Департаментом фінансів Сумської облдержадміністрації, Департаментом фінансів, економіки та бюджетних відносин Сумської міської ради, Департаментом інфраструктури міста Сумської міської ради, було укладено договори № 435/30 та № 586/30 про організацію взаєморозрахунків відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" предметом яких є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 року № 30 (а.с. 85-92).

Відповідно до п. 1 зазначених договорів предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязок з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014р. № 30.

Так, відповідно до п.п. 2 п. 11 договору від 03.10.2014р. сторони зобовязувались не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Пунктом 15 договору визначено, що договір є дійсним лише у разі проведення відповідного фінансування.

Згідно з п. 16 договору сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Таким чином, уклавши договори від 26.09.2014р. № 435/30 та від 03.10.2014р. №586/30, сторони у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до основного договору, та відмовились від застосування штрафних та інший фінансових санкцій за основним договором.

На виконання умов договорів про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України Про Державний бюджет України на 2014рік) ТОВ "Сумитеплоенерго" здійснило погашено заборгованість, яка виникла у відповідача перед позивачем за поставлений природний газ, що підтверджується платіжним дорученням від 15.10.2014р. №13 на суму 25471880,00грн. та від 15.10.2014р. № 14 на суму 4059800,00 (а.с.87).

Таким чином, розрахунок за поставлений природний газ за основним договором відбувся у порядку та строки, передбачені договорами від 26.09.2014р. № 435/30 та від 03.10.2014р. № 586/30.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, а також умовами п. 7.2 основного договору, необхідно, щоб оплата за поставлений природний газ була здійснена відповідачем поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків від 26.09.2014р. № 435/30 та від 03.10.2014р. №586/30, відповідно яких сторони засвідчили, що після виконання договорів вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору (основного договору).

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 07.10.2015р. у справі № 3-883гс15, від 11.11.2015р. у справі № 3/968гс15.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Сумитеплоенерго" було самостійно проведено оплату вартості отриманого в червені 2014 року природного газу в межах договору купівлі-продажу природного газу від 20.01.2014р. №1956/14-ТЕ-29, а саме: 03.10.2014р. на суму 600000,00 грн. та 07.10.2014р. на суму 395058,00грн., що визнається обома сторонами та в силу положень ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу не підлягає доказуванню перед судом.

Враховуючи виконання умов договорів про організацію взаєморозрахунків від 26.09.2014р. № 435/30 та від 03.10.2014р. на підставі платіжних доручень від 15.10.2014р. № 13 та від 15.10.2014р. № 14, тобто після проведення самостійної оплати відповідачем заборгованості за отриманий природний газ, в тому числі, за червень 2014 року, посилання апелянта про наявність правових підстав для стягнення з ТОВ "Сумитеплоенерго" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пені, передбаченої умовами п. 7.2 основного договору, 3% річних та інфляційних втрат, визначених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, в тому числі за проведення самостійної оплати відповідачем заборгованості за отриманий природний газ, не ґрунтується на нормах матеріального права, оскільки в розумінні статті 610 Цивільного кодексу України не має місце виконання зобовязання з порушенням умов, визначених змістом договорів про організацію взаєморозрахунків (неналежне виконання).

При цьому, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що посилання відповідача на ч. 13 ст. 18 Закону України Про засади функціонування ринку природного газу при обґрунтуванні відсутності підстав для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат за договором купівлі-продажу природного газу від 20.01.2014р. № 1956/14-ТЕ-29, оскільки заборгованість відповідача за природний газ, спожитий в період з січня 2014 року по червень 2014 року, на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", була погашена повністю, і договору про реструктуризацію вказаної заборгованості між сторонами не було укладено.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов неправомірного висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ "Сумитеплоенерго" 297681,14 грн. пені, 61318,84 грн. 3% річних та 583408,24 грн. інфляційних витрат з підстав, викладених вище, у звязку з чим в цій частині рішення підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Сумської області від 25.01.2016р. у справі №920/1782/15 частковому скасуванню з підстав, викладених вище.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, п. 4 ч. 1 ст. 103, п. 2 ч.1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Сумської області від 25.01.2016р. у справі №920/1782/15 скасувати в частині задоволення позову. В цій частині прийняти нове судове рішення, яким відмовити за задоволенні позовних вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, ) на користь ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (вул. Друга Залізнична, 10, м. Суми, 40030, ) 121435,12 грн. судових витрат за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Сумської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 11.04.2016р.

Головуючий суддя Лакіза В.В.

Суддя Білоусова Я.О.

Суддя Бородіна Л.І.