ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р. Справа № 914/2511/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Кравчук Н.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Лялька Н.Р.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3 представники;

від відповідача: ОСОБА_4 представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Іскра, №112/1105 від 11.12.2015

на рішення Господарського суду Львівської області від 02.12.2015 (головуючий суддя Король М.Р., судді Яворський Б.І. та Долінська О.З.)

у справі № 914/2511/15

за позовом: публічного акціонерного товариства Іскра, м. Львів

до відповідача: публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз, м. Львів

про стягнення 169 890 710, 40 грн.

Публічне акціонерне товариство Іскра звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації Львівгаз про стягнення 169 890 710, 40 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.12.2015 у справі № 914/2511/15 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

При вирішенні спору місцевий суд виходив з того, що позивач помилково обґрунтовував позовні вимоги нормами глави 83 ЦК України, оскільки такі регулюють випадки набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, в той час, як правовідносини сторін регулюються нормами зобовязального права. Вказав, що відповідач вчиняв дії щодо повернення орендованого майна після припинення договору оренди, що свідчить про відсутність у нього умислу щодо невиконання обвязку. Зазначив, що у звязку з набранням чинності з 01.01.2013 змін до Закону України Про засади функціонування ринку природного газу, експлуатація складових ЄГТСУ здійснюється виключно газорозподільними або газотранспортними підприємствами, а власники складових ЄГТСУ зобовязані передати належні їм складові у власність, господарське відання чи користування газотранспортному або газорозподільному підприємству чи укласти з газотранспортним або газорозподільним підприємством договір про експлуатацію таких складових.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач ПАТ Іскра, звернулося до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 02.12.2015, мотивуючи свої доводи порушення місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права.

Зокрема, покликається на те, що сам по собі факт непередачі майна відповідачем та неприйняття його позивачем не спростовує існування у ПАТ «Львівгаз» обовязку припинити користуватись орендованим майном та припинення у нього самого субєктивного юридичного права використання вказаного майна.

Звертає увагу, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд не взяв до уваги акти приймання-передачі природного газу за період з січня по червень 2014 року, підписані ПАТ «Львівгаз» та рішення Господарського суду Львівської області від 17.12.2014 у справі 914/3691/14, яке набрало законної сили. Вказує, що дані докази підтверджують факт користування у спірний період відповідачем газопроводом ГРС «Винники» ПАТ «Іскра».

Зазначає, що оскільки саме по собі користування трубопроводом після закінчення строку дії договору оренди, за наявності припиненого договору оренди, не може слугувати підставою вважати продовженим існування орендних правовідносин саме згідно з договором № 0102111/8104 від 01.01.2011.

При цьому, звертає увагу, що в позовній заяві також посилався на ч. 1 ст. 762 ЦК України, яка передбачає наявність договірних відносин, однак, місцевий господарський суд не спростував обґрунтованості посилань на вказану норму, як на одну з підстав заявлених позовних вимог.

Вказує, що заперечуючи правомірність посилання позивача на норму ст. 1214 ЦК України, як на підставу для задоволення позову, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про продовження договірних зобовязань за договором № 0102111/8104 від 01.01.2011.

18 січня 2016 року відповідач, скориставшись правом, передбаченим ст. 96 ГПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначав, що спір виник з порушення сторонами договірних зобовязань за договором оренди від 01.01.2011 та підлягає вирішенню виходячи з умов договору, з урахуванням норм права, які підлягають застосуванню. Вказує, що з наведеного позивачем розрахунку вбачається, що до суду фактично подано позов про відшкодування збитків, поряд з цим, на норми права, які регулюють правовідносини відшкодування збитків, такий не посилається. Також, звертає увагу на взаємовиключність та неможливість одночасного застосування ст.ст. 759, 762 та 1214 ЦК України. Відтак, просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Також, 18.02.2016 відповідачем подано додаткові пояснення, в яких, на думку ПАТ «Львівгаз», розрахунок суми вимог суперечить предмету позову.

Надалі, позивач подав додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких вказано, що загальний розмір плати за користування ПАТ «Львівгаз» газопроводом становить 19 373 409, 35 грн.

В даному судовому засіданні представники позивача підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та поясненнях до неї, просили рішення Господарського суду Львівської області від 02.12.2015 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача проти доводів, викладених в апеляційній скарзі заперечив, просив залити рішення місцевого господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, додаткових пояснень до неї, відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.01.2011 відкритим акціонерним товариством «Іскра» (орендодавець) та публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (орендар) укладено договір оренди газопроводу ГРС «Винники» - ВАТ «Іскра» №0102111/8104, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (оренду) газопровід високого тиску ГРС «Винники» (нова) - ВАТ «Іскра» та катодні станції - 4 штуки (обєкт оренди, згідно договору), які належать орендодавцю на праві власності.

Об'єкт оренди буде використовуватися орендарем для передачі природного газу споживачам по газопроводу (п.1.3 договору).

Згідно п.3.1. договору, даний договір укладається терміном на 3 (три) роки і діє з 01.01.2011р. до 31.12.2013р. Термін дії договору може бути продовжений за згодою сторін.

Договір припиняє свою дію, зокрема, у випадку закінчення терміну дії договору (п.3.5 договору).

За користування об'єктом оренди орендарю встановлюється орендна плата, яка є еквівалентною вартості послуг по транспортуванню природного газу розподільними газопроводами згідно з договором №В-128 від 01.01.2011, та будь-яких інших договорів, які будуть укладені між сторонами про надання послуг по транспортуванню природного газу в період дії договору оренди (п.5.1 договору).

На виконання умов договору відкритим акціонерним товариством «Іскра» передано в користування, а публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» прийнято обєкт оренди, про що сторонами складено акт приймання-передачі від 01.01.2011.

При цьому, як зазначив відповідач у справі в поданому під час розгляду даної справи в суді першої інстанції відзиві та вбачається з відповідних процесуальних документів, рішенням від 06.05.2014 Господарського суду Львівської області у справі № 914/622/14, яке набрало законної сили за позовом ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" до ПАТ "Іскра" про зобов'язання ПАТ "Іскра" прийняти з оренди газопровід, задоволено позовні вимоги ПАТ «Львівгаз» та зобов'язано ПАТ "Іскра" прийняти з оренди газопровід.

В межах розгляду справи № 914/622/14 судом першої та апеляційної інстанцій були встановлені та підтверджені обставини щодо припинення договірних правовідносин між сторонами у даній справі згідно з договором від 01.01.2011.

В силу ст. 35 ГПК України, вказані обставини не потребують повторного доказування.

Тобто, процесуальний закон визнає преюдиціальність обставини, встановлених рішеннями судів, які набрали законної сили в інших справах з тим самим субєктним складом осіб, щодо яких встановлено відповідні обставини.

З огляду на наведене, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду зазначає, що наведені вище обставини, встановлені рішенням Господарського суду Львівської області у справі № 914/622/14 від 06.05.2014, підтверджені постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.08.2014, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України, спростовують висновок суду першої інстанції про те, що правовідносини сторін регулюються нормами зобов'язального права, оскільки станом на період, за який позивачем заявлено вимогу про стягнення коштів за користування газопроводом (січень серпень 2014 року), між сторонами у справі договірні правовідносини за договоромр оренди газопроводу ГРС «Винники» - ВАТ «Іскра» №0102111/8104 були припинені 31.12.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, у період часу з січня 2014 року по серпень 2014 року включно, після припинення договору оренди газопроводу, ПАТ «Львівгаз» фактично користувався обєктом права власності ПАТ «Іскра» без належної правової підстави.

При цьому, твердження відповідача про те, що підставою для набуття газопроводу був наведений вище договір оренди, є необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову з підстав, наведених ст. 1214, з наступних підстав.

Відповідно до припису ч. 1 ст. 1212 ЦК України, яка має назву «Загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави» та міститься у відповідній главі Цивільного кодексу України «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави», особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2 ст. 1212 ЦК України).

З огляду на наведене, хоча й підстава, за наявності якої ПАТ «Львівгаз» набув у володіння та користування газопровід високого тиску ГРС «Винники (нова) ВАТ «Іскра» - оренди № 0102111/8104 від 1 січня 2011 року газопроводу ГРС «Винники» - ВАТ «Іскра», на момент такого заволодіння й існувала, проте, згодом, в силу припинення його дії відпала.

Системний аналіз наведених вище норм матеріального права дає змогу дійти висновку про те, що правовідносини, які склались між сторонами у даній справі регулюються саме нормами глави 83 Цивільного кодексу України «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» та також мають зобовязальний характер, оскільки зобовязання в даному випадку виникають хоч і не з договору, проте з самого юридичного факту набуття та збереження майна без відповідної правової підстави.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження відповідача у справі про те, що заявлені сума стягнення на підставі статті 1214 ЦК України, за своєю правовою природою є збитками, оскільки відшкодування збитків є іншим цивільно-правовим інститутом, аніж стягнення доходів, отриманих внаслідок безпідставно набутого майна, передбачає іншу правову природу правовідносин та регулюється іншими нормами цивільного законодавства.

Також помилковим та таким, що не ґрунтується на нормах матеріального права є й висновок Господарського суду Львівської області про те, що правовідносини сторін регулюються нормами зобов'язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не статтею 1214 ЦК України, на яку посилається позивач, як на підставу позовних вимог, а тому, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно позивачу, оскільки, в даному випадку, саме користування газопроводом у спірний період відбувалось вже у позадоговірному порядку.

Слід зазначити, що твердження Господарського суду Львівської області, покладені в основу прийнятого рішення про те, що ПАТ «Іскра» ухилялось від прийняття трубопроводу з оренди ПАТ «Львівгаз», не можуть слугувати підставою для відмови позивачу у задоволенні позову, оскільки приймання-передача майна від орендаря орендодавцю стосується лише правової категорії «володіння майном» як елемента інституту права власності, в той час, як користування вказаним газопроводом є іншою складовою права власності, яка в момент припинення договору оренди, також повинна була припинитись незалежно від того, переданий вказаний газопровід його законному власнику, чи він залишився у фактичному володінні ПАТ «Львівгаз». Тобто, з припиненням дії договору, ПАТ «Львівгаз» зобовязаний був припинити використовувати обєкт оренди незалежно від факту повернення газопроводу ПАТ «Іскра», чого Відповідачем зроблено не було.

При цьому, факт використання трубопроводу у період часу з січня 2014 року по серпень 2014 року підтверджуть такі документи:

- січень 2014 року: тристоронній акт приймання передачі природного газу від 30.04.2014, складений НАК «Нафтогаз України», ПАТ «Іскра» та ПАТ «Львівгаз»;

- лютий 2014 року: тристоронній акт приймання передачі природного газу від 30.04.2014, складений НАК «Нафтогаз України», ПАТ «Іскра» та ПАТ «Львівгаз»;

- березень 2014 року: тристоронній акт приймання передачі природного газу від 30.04.2014, складений НАК «Нафтогаз України», ПАТ «Іскра» та ПАТ «Львівгаз».

- квітень 2014 року: тристоронній акт приймання передачі природного газу від 30.04.2014, складений НАК «Нафтогаз України», ПАТ «Іскра» та ПАТ «Львівгаз»;

- травень 2014 року: тристоронній акт приймання передачі природного газу від 31.05.2014, складений НАК «Нафтогаз України», ПАТ «Іскра» та ПАТ «Львівгаз»;

- червень 2014 року: тристоронній акт приймання передачі природного газу від 30.06.2014, складений НАК «Нафтогаз України», ПАТ «Іскра» та ПАТ «Львівгаз»;

Копії вказаних актів наявні в матеріалах справи.

Відповідно до п. 21 ст. 1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» розподіл природного газу - господарська діяльність на ринку природного газу, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з транспортуванням природного газу газорозподільними мережами з метою його доставки споживачам. Газорозподільне підприємство - субєкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює транспортування природного газу газорозподільними мережами безпосередньо споживачам, у власності чи в користуванні якого перебувають газорозподільні мережі та інші виробничі обєкти та який здійснює щодо них функції з оперативно-технологічного управління.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими твердження скаржника про те, що розподіл природного газу до ПАТ «Іскра» може здійснюватись лише у випадку перебування газорозподільних мереж у власності чи користуванні ПАТ «Львівгаз».

Згідно пп. 2.1., 2.1.1 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ умови провадження господарської діяльності з розподілу газу, затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.01.2010 за N 12, провадження господарської діяльності з розподілу газу можливе при наявності в ліцензіата розподільних мереж, які перебувають у його власності чи користуванні.

З огляду на наведене, вказані акти є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт використання відповідачем у справі газопроводу у період часу з 01.01.2014 по 30.06.2014.

Окрім того, в матеріалах справи міститься технічна угода від 13.02.2014, укладена ПАТ «Укртрансгаз» та ПАТ «Львівгаз» про умови приймання-передачі природного газу № ТУ022130214, якою встановлюється порядок передачі природного газу ПАТ «Укртрансгаз» до газопроводів ПАТ «Львівгаз». Перелік пунктів приймання-передачі газу, згідно з якими ПАТ «Укртрансгаз» передає газ ПАТ «Львівгаз», наведено у відповідному додатку «Перелік пунктів приймання-передачі природного газу (далі - ПППГ)», який є невід'ємною частиною цієї Технічної угоди.

Відповідно до вказаного Переліку, одним із ПППГ визначено «Винники на Іскру».

На виконання наведеної вище Технічної угоди між УМГ «Львівтрансгаз» та ПАТ «Львівгаз» в період січня по червень 2014 року складались Акти приймання-передачі природнього газу, в яких зафіксовано обсяги переданого ПАТ «Львівгаз» природнього газу, серед яких є й обсяги, передані через ПППГ «Винники на Іскру».

З липня 2014 року Акти на виконання Технічної угоди підписувались УМГ «Львівтрансгаз» в односторонньому порядку відповідно до п. 5.5. Технічної угоди.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.12.2014 в справі № 914/3691/14, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.04.2015 та постановою Вищого господарського суду від 30.06.2015, встановлено правомірнійсть дій УМГ «Львівтрансгаз» зі складення в односторонньому порядку Актів примання-передачі природного газу за липень-вересень 2014 року та визнано такі односторонні Акти чинними.

З огляду на наведене, зазначені обставини також приймаються Львівським апеляційним господарським судом як преюдиційні.

Окрім того, відповідно до наявного в матеріалах справи листа НАК «Нафтогаз України» від 25.02.2015 № 6-1389/1.2-15 підтверджено, що оформлені УМГ «Львівтрансгаз» в односторонньому порядку Акти приймання-передачі природного газу на ПППГ «Винники на Іскру», є чинними, а пропозиції ПАТ «Львівгаз» щодо виключення даного ПППГ з Технічної угоди є такими, що не відповідають жодним правовим документам.

Беручи до уваги наведені вище обставини з врахуванням доказів, наявних у справі, колегія суддів зійшла до висновку про те, що ПАТ «Львівгаз» у спірний в даній справі період з січня по серпень 2014 року здійснював свою господарську діяльність з розподілу газу, користуючись газопроводом, який належав на праві власності ПАТ «Іскра», без відповідної правової підстави.

Вказаних обставин, при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів Господарського суду Львівської області до уваги не прийняла, що призвело до неправильного застосування норма матеріального права, внаслідок чого було прийняте необґрунтоване рішення по суті.

Разом з цим, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає за необхідне задоволити заявлену суму позовних вимог частково, з огляду на таке:

Обґрунтовуючи заявлену до стягнення з відповідача у справі суму позовних вимог у розмірі 169 890 710,4 грн, позивач у справі послався на технічну документацію газопроводу, яка встановлює граничні величини обсягів йогом пропускної здатності.

Проте, вказаними доказами позивач у справі обґрунтовував суму позовних вимог, які характеризують споживчу властивість трубопроводу, яка, в свою чергу, як правова категорія, стосується іншої обраної ПАТ «Іскра» підстави задоволення позовних вимог норми ст. 762 ЦК України.

Однак, як вже було зазначено вище, оскільки в матеріалах справи наявні докази, що свідчать про припинення орендних правовідносин та відсутні докази, які доводять наявність інших договірних відносин між сторонами у справі, норма статті 762 ЦК України до даних правовідносин застосовуватись не може, а отже підстав для застосування до спірних правовідносин вказаних показників немає.

Разом з цим, обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ «Іскра» було подано також копію листа ПАТ «Укртрансгаз» №672/34-02 від 14.02.2015, відповідно до змісту якого за період з січня 2014 року по серпень 2014 року включно, через ПППГ «Винники (на Іскру)» було передано 20 682, 558 метрів кубічних газу.

Як вже було зазначено вище, відповідно до припису ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

З огляду на наведене, та беручи до уваги дані щодо обсягів газу, переданих по вказаному газопроводі в зазначений період, суд апеляційної інстанції вважає, що диспозиція статті 1214 ЦК України дає можливість обрати максимальну величину обєму газу, переданого через ПППГ «Винники на Іскру», за місяць спірного періоду та встановити її як базову для обрахунку доходів, які особа, яка набула майно без відповідної правової підстави, могла отримати.

Так, зокрема згідно листа Філії УМГ «Львівтрансгаз» №672/34-02 від 14.02.2015, через ПППГ «Винники на Іскру» в січні 2014 року було передано (протранспортовано) 7 179,078 тис.м3 природного газу.

Даний обєм про транспортованого газу і є максимальною величиною обсягу газу, переданого за 1 місяць спірного періоду.

Беручи до уваги цей показник, обсяг газу, що міг бути протранспортований в день, пропорційно співвідноситься із доходом, який відповідач у справі міг отримати користуючись газопроводом без відповідної правової підстави, та становить: 7179,078 тис м 3 / 31 календ.днів = 231,583 тис.м 3

Разом з цим, відповідно до п. 2 Методики розрахунку тарифів на транспортування та постачання природного газу для підприємств з газопостачання та газифікації, затвердженої постановою НКРЕ України від 4 вересня 2002 року N 983, тарифом на транспортування природного газу є вартість послуг з транспортування 1000 кубічних метрів природного газу газорозподільними мережами, яка забезпечує покриття виправданих витрат, отримання обґрунтованого прибутку, сплату податків, обов'язкових платежів та відрахувань ліцензіата.

З вищенаведеного слідує, що при поставці газу споживачу надаються послуги з транспортування газу. При цьому, вартість такої послуги включається в ціну природного газу в якості «тарифу на транспортування газу» помноженого на обсяг протранспортованого газу.

Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики N 1821 від 30 грудня 2013 року «Про встановлення тарифів на транспортування природного газу розподільними трубопроводами та постачання природного газу за регульованим тарифом для ПАТ «Львівгаз» встановлено Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами - в розмірі 259,20 грн. за 1000 м3 (без урахування ПДВ) та 311,04 грн (з врахуванням ПДВ). Період дії вказаного тарифу - з 01.01.2014 року по 30 квітня 2014 року.

Згідно припису Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики N 598 від 30 квітня 2014 року «Про встановлення тарифів на транспортування природного газу розподільними трубопроводами та постачання природного газу за регульованим тарифом для ПАТ «Львівгаз» встановлено ПАТ «Львівгаз» тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами - в розмірі 313,9 грн. за 1000 м3 (без урахування ПДВ) та 376,68 грн. (з врахуванням ПДВ). Період дії тарифу - з 01.05.2014 до 01.04.2015.

Таким чином, дохід, який відповідач у справі міг отримати за користування газопроводом у період з 01.01.14 по 30.04.14, становить суму 8 643 789, 16грн (231,583 тис.м 3 х 120 х 311, 04грн = 8 643 789, 16грн); у період з 01.05.14 по 31.08.14, становить 10 729 620, 19 грн. (231,583 тис.м 3 х 123 х 376, 68грн = 10 729 620, 19грн).

Таким чином, загальна величина доходу, який ПАТ «Львівгаз» могло отримати, користуючись газопроводом ПАТ «Іскра», становить 19 373 409, 35 грн (8 643 789, 16 грн + 10 729 620, 19грн = 19 373 409, 35 грн).

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на наведене, позовні вимоги ПАТ «Іскра» до ПАТ «Львівгаз» у даній справі є обґрунтованими та підлягають до задоволення в частині стягнення 19 373 409, 35 грн, а рішення Господарського суду Львівської області відповідно скасуванню в цій частині позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

З урахуванням часткового скасування рішення місцевого господарського суд та задоволення позовних вимог в розмірі 19 373 409, 35 грн, судовий збір розподіляється пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 02.12.2015 у справі № 914/2511/15 скасувати в частині відмови в стягненні 19 373 409, 35 грн. В цій частині прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз, ідент. код 03349039, місцезнаходження: 79039, Львівська обл., місто Львів, вул. Золота, будинок 42 на користь публічного акціонерного товариства Іскра, ідент. код 00214244, місцезнаходження: 79066, Львівська обл., місто Львів, вул. Вулецька, будинок 14 - кошти в розмірі 19 373 409, 35 грн.

Рішення Господарського суду Львівської області від 02.12.2015 у справі № 914/2511/15 в частині відмови в задоволенні 150 517 301, 05 грн залишити без змін.

Стягнути з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз, ідент. код 03349039, місцезнаходження: 79039, Львівська обл., місто Львів, вул. Золота, будинок 42 на користь публічного акціонерного товариства Іскра, ідент. код 00214244, місцезнаходження: 79066, Львівська обл., місто Львів, вул. Вулецька, будинок 14 8 331, 12 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз, ідент. код 03349039, місцезнаходження: 79039, Львівська обл., місто Львів, вул. Золота, будинок 42 на користь публічного акціонерного товариства Іскра, ідент. код 00214244, місцезнаходження: 79066, Львівська обл., місто Львів, вул. Вулецька, будинок 14 9 164, 23 грн судового збору за перегляд судового рішення в апеляційному порядку.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 15.04.2016

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Мирутенко О.Л.