РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2016Справа №910/2654/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант-Холдинг М"
до Дочірнього підприємства "Київська міська курортна бальнеолікарня профспілок України" Закритого акціонерного товариства "Укрпрофоздоровниця"
про стягнення 106 425,02 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 (директор)
від відповідача Пількевич Є.А. (дов. № 152 від 06.10.2015 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 07 квітня 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлант-Холдинг М" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "Київська міська курортна бальнеолікарня профспілок України" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 106 425,02 грн., в тому числі 46 000,00 грн. основного боргу, 55 779,64 грн. інфляційних втрат, 4 472,38 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором № 21 від 07.12.2013 року про надання послуг з охорони в частині здійснення оплати наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2016 року порушено провадження у справі № 910/2654/16 та призначено справу до розгляду на 17.03.2016 року.

Представник відповідача в судове засідання 17.03.2016 року не з'явився, проте 16.03.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 17.03.2016 року представник позивача щодо вирішення поданого клопотання про відкладення розгляду справи поклався на розсуд суду.

Суд, розглянувши подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про його задоволення.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 17.03.2016 року винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 07.04.2016 року.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.04.2016 року заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно пункту 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може не брати до уваги доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-четвертою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 Господарського процесуального кодексу України).

Зважаючи на необґрунтованість доводів відповідача, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 07.04.2016 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.04.2016 року проти позову заперечив, надав пояснення по суті спору.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

07.12.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлант-Холдинг М" (виконавець) та Дочірнім підприємством "Київська міська курортна бальнеолікарня профспілок України" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" (замовник) укладено Договір про надання послуг з охорони № 15.

Відповідно до пункту 1.1. Договору про надання послуг з охорони № 15 від 07.12.2012 року замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання по охороні та збереженню матеріальних цінностей замовника, що прийняті під охорону, забезпеченню пропускного режиму та підтриманню внутрішньо об`єктового порядку, встановленого замовником на об'єкті: ДП «Київська міська курортна бальнеолікарня профспілок України» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», який знаходиться за адресою: 02094, м. Київ, вул. Попудренка, 34 на умовах і в порядку, передбаченими цим Договором.

Згідно пункту 1.2. Договору про надання послуг з охорони № 15 від 07.12.2012 року виконавець зобов'язується надавати послуги з охорони силами штатних співробітників з 11:00 години 07.12.2012 року до 11:00 годин 07.12.2013 року.

В подальшому 07.12.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлант-Холдинг М" (виконавець) та Дочірнім підприємством "Київська міська курортна бальнеолікарня профспілок України" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" (замовник) укладено Договір про надання послуг з охорони № 21 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання по охороні та збереженню матеріальних цінностей замовника, що прийняті під охорону, забезпеченню пропускного режиму та підтриманню внутрішньо об`єктового порядку, встановленого замовником на об'єкті: ДП «Київська міська курортна бальнеолікарня профспілок України» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», який знаходиться за адресою: 02094, м. Київ, вул. Попудренка, 34 на умовах і в порядку, передбаченими цим Договором.

Згідно пункту 1.2. Договору виконавець зобов'язується надавати послуги з охорони силами штатних співробітників з 11:00 години 07.12.2013 року до 11:00 годин 07.12.2014 року.

Пунктами 2.1., 2.2. Договору сторони погодили, що вартість послуг, що надаються виконавцем є фіксованою сумою за розрахунковий період та узгоджується сторонами в «Протоколі погодження розміру домовленої вартості наданих послуг з охорони». Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Фактичне надання послуг за цим Договором фіксується сторонами у двосторонньому акті приймання наданих послуг, який є підставою для взаємних розрахунків та платежів між замовником та виконавцем.

Відповідно до пункту 2.7. Договору послуги з охорони. Що надаються виконавцем, сплачуються замовником в повному обсязі в національній валюті на поточний рахунок виконавця не пізніше 5-го числа кожного місяця наступного за розрахунковим у відповідності до рахунку-фактури, який надається виконавцем згідно з актом виконаних робіт. Зобов'язання замовника по оплаті вважаються виконаними з дати списання грошових коштів з поточного рахунку замовника та перерахування їх обслуговуючому банку виконавця для зарахування на поточний рахунок виконавця.

Позивач зазначає, що на виконання умов договорів надав відповідачу послуги з охорони загальною вартістю 78 000,00 грн., що підтверджується Актом надання послуг № 8 від 31.10.2013 року на суму 20 000,00 грн., Актом надання послуг № 1 від 30.11.2013 року на суму 20 000,00 грн., Актом надання послуг № 8 від 31.12.2013 року на суму 4 000,00 грн., Актом надання послуг № 9 від 31.12.2013 року на суму 10 000,00 грн., Актом надання послуг № 3 від 31.01.2014 року на суму 12 000,00 грн., Актом надання послуг № 3 від 28.02.2014 року на суму 12 000,00 грн.

За твердженням позивача, відповідач свої зобов'язання в частині здійснення оплати наданих послуг належним чином не виконав, внаслідок чого за останнім рахується заборгованість в розмірі 46 000,00 грн. основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором № 21 від 07.12.2013 року про надання послуг з охорони в частині здійснення оплати наданих послуг.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач стверджує, що належним чином виконав свої зобов'язання за Договором, надавши відповідачу послуги, обумовлені Договором на суму 78 000,00 грн.

Однак відповідач, в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства Украйни здійснив часткову оплату наданих послуг в розмірі 32 000,00 грн., внаслідок чого за останнім рахується заборгованість в розмірі 46 000,00 грн. основного боргу.

Позивачем на підтвердження надання відповідачу послуг охорони надано Акт надання послуг № 8 від 31.10.2013 року на суму 20 000,00 грн., Акт надання послуг № 1 від 30.11.2013 року на суму 20 000,00 грн., Акт надання послуг № 8 від 31.12.2013 року на суму 4 000,00 грн., Акт надання послуг № 9 від 31.12.2013 року на суму 10 000,00 грн., Акт надання послуг № 3 від 31.01.2014 року на суму 12 000,00 грн., Акт надання послуг № 3 від 28.02.2014 року на суму 12 000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено часткову оплату наданих послуг в розмірі 35 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 418 від 30.12.2013 року на суму 10 000,00 грн., платіжним дорученням № 92 від 12.06.2014 року на суму 5 000,00 грн., платіжним дорученням № 179 від 15.07.2014 року на суму 7 000,00 грн., платіжним дорученням № 240 від 08.08.2014 року на суму 4 000,00 грн., платіжним дорученням № 289 від 14.08.2015 року на суму 6 000,00 грн., платіжним дорученням № 641 від 11.02.2016 року на суму 3 000,00 грн. (належним чином засвідчені копії наявні в матеріалах справи).

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 43 000,00 грн. за надані на підставі Договору послуги.

Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 46 000,00 грн. основного боргу підлягають частковому задоволенню в розмірі 43 000,00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 55 779,64 грн. інфляційних втрат, 4 472,38 грн. 3 % річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок збитків від інфляції та 3 % річних з урахуванням умов договору та періоду прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання, господарський суд дійшов до висновку, що зазначені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 40 693,96 грн. інфляційних втрат, 3 347,19 грн. 3 % річних.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно з статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 43 000,00 грн. основного боргу, 40 693,96 грн. інфляційних втрат, 3 347,19 грн. 3 % річних.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант-Холдинг М" задовольнити частково.

2.Стягнути з Дочірнього підприємства "Київська міська курортна бальнеолікарня профспілок України" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (02094, м. Київ, вулиця Попудренка, будинок 34, ідентифікаційний код 02140024) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант-Холдинг М" (10004, м. Житомир, вул. Маршала Жукова, будинок 23, квартира 75, ідентифікаційний код 37857759) 43 000 (сорок три тисячі) грн. 00 коп. основного боргу, 40 693 (сорок тисяч шістсот дев'яносто три) грн. 96 коп. інфляційних втрат, 3 347 (три тисячі триста сорок сім) грн. 19 коп. 3 % річних, 1 305 (одну тисячу триста п'ять) грн. 62 коп. судового збору.

3.У іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.04.2016

Суддя С.В. Стасюк