ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

03.03.2016р. Справа №917/2665/15

За позовом Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, вул. Шолуденка, 1, м.Київ, 04116

до Комунального підприємства "Теплоенерго", вул.Чапаєва, 68, м.Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення 548 979,01 грн.

Суддя Іваницький Олексій Тихонович

Секретар судового засідання Жадан Т.С.

Представники:

від позивача н/б повідомлений належним чином

від відповідача - ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення боргу в сумі -- 132 626,99 грн. 99 коп.за договором про реструктуризацію заборгованості № 14/12-292 від 25.06.2012р.; пені в сумі - 154 853, 85 грн. за період з 01 січня по 01 грудня 2015 року; штрафу за кожен місяц прострочення понад 30 днівв сумі - 30 674,14 грн. з січня 2015р. року по липень 2015 року ;інфляційні втрати в розмірі - 207 144, 46 грн. за період з серпня 2014р. по липень 2015р.; 3% річних в сумі 23 679,57грн. за період з 01.07.2014р. по 01.07. 2015р.

22.01.2016 року за вхід. № 690 / канцелярії суду / відповідач подав відзив на позовну заяву в тексті якого просить позивача надати акт звірки взаєморозрахунків. Суд відзив прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи а.с. 56.

В судових засіданнях 21.01.2016р. було оголошено перерву до 11.30 год.- 16.02.2016р.а.с.42., 16.02.20016р. до 10.00.год. 03.03.2016р.

16.02.2016р. за вхід.№1967/канцелярії суду/ позивач відповідно до ст.22 ГПК України подав заяву в тексті якої уточнив правові підстави подання позову, а саме: договір про реструктуризацію заборгованості № 14/12-292 від 25.06.2012р. Таким чином позивач до початку розгляду господарського спору по суті Дочірня компанія Газ України НАК Нафтогаз України змінив підставу подання позову шляхом подання письмової заяви, а саме: вказав замість договору поставки природного газу № 10/11-23 ТЕ-03 від 29.10.10року стягнення здійснити за (договором про реструктуризацію заборгованості № 14/12-292 від 25.06.2012р. боргу в сумі - 551 203,84 грн. за період з липня 2014 року по липень 2015 року; пеня ; штрафу понад 30 днів - в сумі 30 674,14 грн. з січня 2015р. року по липень 2015 року ; інфляційні втрати в розмірі - 148 222,15 грн. за період з серпня 2014р. по вересень 2015р.; 3% річних в розмірі - 48 979,01 грн. за період з 01.08.2014р. по 01.07.2015р. ; сума вимог по нарахуванню пені та штрафу, залишилися незмінними. Суд заяву прийняв до розгляду та відхилив її і залучив до матеріалів справи див. а.с. 52-54.

Позивач в порушення приписів частини четвертої статті 22 ГПК України змінив підстави та предмет позову шляхом подання письмової заяви 16.02.2016р. за вхід.№1967/канцелярії суду/.

На момент звернення позивача - ДКНАК Нафтогаз України з позовом до суду (вхід. № 2954/15 від 24.12.2015р.) сума основного боргу відповідача перед позивачем становила 132 626,99(сто тридцять дві тисячі шістсот двадцять шість) грн. 99 коп. - а.с.6,17.

Таким чином, предметом позову з 16.02.2016р.є договір про реструктуризацію заборгованості № 14/12-292 від 25.06.2012р. і борг щомісячних платежів згідно графіку складає - 132 626,99 (сто тридцять дві тисячі шістсот двадцять шість) грн. 99 коп. - а.с.6,17; пеня в сумі - 154 853, 85 грн. за період з 01 січня по 01 грудня 2015 року; штраф за кожен місяц прострочення понад 30 днівв сумі - 30 674,14 грн. з січня 2015р. року по липень 2015 року ;інфляційні втрати в розмірі - 207 144, 46 грн. за період з серпня 2014р. по липень 2015р.; 3% річних в сумі 23 679,57грн. за період з 01.07.2014р. по 01.07. 2015р.

Представники сторін в судовому засіданні 16.02.2016р. за вхід.№ 2033 /канцелярії суду/ подали клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, для надання можливості їм самостійно врегулювати предмет спору, витребувати та подати додаткові докази по суті предмету спору у відповідності до вимог статті 22 ГПК України та ч.3 статті 69 ГПК України. Суд подане клопотання прийняв до розгляду, розглянув по суті, задовольнив та залучив до матеріалів справи - див. а. с.43.

Таким чином, предметом позову з 16.02.2016р. є договір про реструктуризацію заборгованості № 14/12-292 від 25.06.2012р. борг за яким складає 132 626,99 (сто тридцять дві тисячі шістсот двадцять шість) грн. 99 коп. і розрахунки що здійснила начальник управління економіки та фінансів Департаменту бухгалтерського обліку, економіки та фінансів ОСОБА_3 та розрахунки які викладені в тексті самої позовної заяви за підписом начальника Департаменту юридичного забезпечення т роботи з контрагентами ОСОБА_4 - а.с. 6-11; 17; 18-19.

01.03.2016 року з вхід. № 2661 канцелярії суду в 11.41 год. надійшла електронна телеграма за підписом ОСОБА_4 представника позивача /ДК Газ України НАК Нафтогаз України / про відкладення розгляду справи № 917/2665/15 на іншу дату у звязку з неможливістю його явки в судове засідання 03.03.2016р. на 10.00 год.- див. а.с. -74.

02.03.2016 року за вхід. № 2730 канцелярії суду надійшла телеграма за підписом ОСОБА_4 представника позивача /ДК Газ України НАК Нафтогаз України / про відкладення розгляду справи № 917/2665/15 на іншу дату у звязку з неможливістю явки в судове засідання 03.03.2016р. - див. а.с.77. Суд прийняв вищенаведені телеграми до розгляду та відхилив їх як безпідставні, оскільки 03.03.2016 року закінчується строк вирішення господарського спору по суті відповідно до приписів статті 69 (ч.3) ГПК України продовження строку на 15-ть /пятнадцять/ днів для надання можливості сторонам подати додаткові матеріали та докази по суту предмету спору, а також вжити заходи до самостійного врегулювати господарський спір -а.с.43,44-45;47-49.

16.02.2016р. в судовому засіданні за погодженням з представниками сторін було оголошено перерву до 10.00 год. - 03.03.2016р. про що представники були повідомлені під розписку - а.с. 47.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи у звязку з закінченням строку вирішення господарського спору встановленого частиною 3 ст. 69 ГПК України та здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами відповідно до приписів статті 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, подані сторонами додаткові докази які були витребувані господарським судом, заслухавши пояснення представників відповідача, всебічно, повноі об'єктивно оцінивши в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті у нарадчій кімнаті суд, встановив наступне:

25.06.2012р. між Дочірньою компанією Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (Кредитор) та КП Теплоенерго (Боржник) було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за № 14/12-292, відповідно до умов якого кредитор та боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу, що виникла у Боржника перед Кредитором за договором поставки природного газу від 29.10.10 № 10/11-23 ТЕ-03.

Відповідно до п. 2.1 загальна сума основного боргу, що підлягає реструктуризації відповідно до п. 1.1 цього Договору, складає 2 253 611,68 (два мільйона двісті п'ятдесят

три тисячі шістсот одинадцять) грн. 68 коп., станом на 31.05.2012, що підтверджується актом звірки розрахунків.

Згідно п. 2.2 Договору Боржник зобов'язується сплатити у повному обсязі суму основного боргу, вказану в п. 2.1 цього Договору, шляхом сплати зобов'язання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості (далі - Графік). Грошові кошти по платежах поточного місяця згідно з Графіком повинні надходити від Боржника на рахунок Кредитора у сумі, визначеній цим Графіком, не пізніше останнього числа місяця, в якому платіж підлягає виконанню, а саме: на протязі з 31.07.2012р.по 30.06.2015 року боржник - КП Теплоенерго щомісячними платежами в сумі 62 600,48 грн. повинен був сплати всю суму боргу.

Згідно п. 2.3 Договору зобов'язання Боржника по сплаті чергового платежу вважаються виконаними за умови надходження на рахунок Кредитора грошових коштів в термін та сумі, встановлених у п. 2.2 цього Договору на відповідний місяць.

Пунктом 3.1 Договору сторони узгодили, що за невиконання або за неналежне виконання умов цього договору вони несуть відповідальність відповідно до цього Договору та чинного законодавства України.

С у д о м в с т а н о в л е н о, що господарський спір між сторонами по розрахунках за договором про реструктуризацію заборгованості за № 14/12-292 від 25.06.2012р. розглядався судами різних інстанцій неоноразово:

Справа № 917/2408/13 за позовом Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України / вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 0411/до Комунального підприємства Теплоенерго, вул. Чапаєва, 68, м. Кременчук, Полтавська область, 39617про стягнення грошових коштів в сумі 529 460,47 грн.за договором про реструктуризацію заборгованості №14/12-292 (за договором поставки природного газу №10/11-23ТЕ-03 від 29.10.2010) в сумі 529 460,47 грн., з яких: 476 605,28 грн. - основний борг, 8651,84 грн. - пеня, 33 362,36 грн. - штраф, 360,19 грн. - інфляційні, 10480,80 грн. - 3 % річних.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 14.01.2014 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з Комунального підприємства Теплоенерго (вул. Чапаєва, 68, м. Кременчук, Полтавська область, 39617, код 31700972, р/р №260091712 в КФ ПАТ Полтава-Банк, МФО 331423) на користь Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, код 31301827, р/р № 7001 в Київській ФПАТКБ Південкомбанк м.Київ, МФО 320876) 476 605,28 грн. основного боргу, 8 651,84 грн. пені, 33 362,36 грн. штрафу, 360,19 грн. інфляційних, 10480,80 грн. 3 % річних та 10 589,21 грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19 лютого 2014 року у справі № 917/2408/13апеляційна скарга відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 14.01.2014 року по справі №917/2408/13 залишити без змін.

В цій справі відповідно до положень статті 625 ЦК України позивач, враховуючи періоди виникнення заборгованості за договором, правомірно нарахував відповідачу 360,19 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 10 480,80 грн. за період з 01.08.2012 по 29.11.2013 р.р. (розрахунок в матеріалах справи).

Справа №917/1753/14за позовом Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116 до Комунального підприємства Теплоенерго, вул. Чапаєва, 68, м. Кременчук, 39617 про стягнення 624 713, 45 грн. із яких: 500 802,56 грн - сума основного боргу;7 561,24 грн - 3% річних; 45 573,03 грн -інфляційні; 35 056,18 грн - штраф; 35 720,43 грн - пеня.

Рішенням у справі №917/1753/14 від 21.04.2015 рокупозов задовольнено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго", вул. Чапаєва, 68, м. Кременчук, 39617, на користь Дочірня компанія „Газ України" Національної акціонерної компанії Нафтогаз України 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1 № 0 у ATОщадбанк МФО 300465, код ЄДРПОУ № 31301827 - основного боргу - 500802,56 грн.; пені - 31522,46 грн., штрафу - 30674,14 грн., 3% річних - 7407,24грн., інфляційних-45447,83 грн., 12317,81 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Судове рішення не оскаржувалось.

В ході вирішення господарського спору судом було встановлено:

Згідно з договором боржник зобовязується сплатити у повному обсязі суму основного боргу, вказану у п. 2.1 цього договору, шляхом сплати зобов'язання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості. Грошові кошти по платежах поточного місяця згідно з Графіком повинні надходити від Боржника на рахунок Кредитора у сумі, визначеній цим Графіком, не пізніше останнього числа місяця, в якому платіж підлягає виконанню.

Рішеннями господарського суду Полтавської області від 14.01.2014р. у справі № 917/2408/13 (а.с. 89-92) стягнуто з відповідача борг та нараховані санкції за 16 місяців прострочення з 01.08.2012р. по 29.11.2013 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник, вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, повязані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Положеннями п. 2.5 договору про реструктуризацію заборгованості передбачено, що у випадку, якщо у Боржника існує прострочення оплати щомісячних платежів за попередні місяці, кредитор зараховує кошти, що надійшли від Боржника як погашення заборгованості за простроченими платежами попередніх місяців незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу.

Таким чином, на момент звернення з позовом до суду, сума боргу відповідача перед ДК Газ України становить 500 802,59 грн.

Як зазначає позивач, дана сума боргу виникла внаслідок 8 місяців прострочення оплати згідно графіку.

Пунктом 3.4 договору сторони узгодили, що запрострочення понад тридцять днів боржник зобовязується додатково сплатити кредитору ш т р а ф в розмірі 7% від суми прострочення платежу.Отоже, стягнення штрафу у разі неналежного виконання взятих на себе зобовязань передбачено умовами укладеного сторонами договору та узгоджується з приписами чинного законодавства.

Враховуючи той факт, що позивачем стягнуто рішенням у справі № 917/2408/13 штраф за листопад 2013 року, суд задовольняє позов у частині стягнення з відповідача ш т р а ф у частково в розмірі 30 674,14 грн. за період грудень 2013 року червень 2014 року.

Крім того, відповідач просить суд стягнути з відповідача 45 573,03 грн. інфляційних за період листопад 2013 року- липень 2014 року та 7 561, 24 грн. 3% річихза періодз 01.11.2013р. по 18.08.2014р.

За перерахунком, здійсненим судом з урахуванням того, що рішенням у справі № 917/2408/13 уже стягнуто річні за листопад 2013 року, до стягнення з відповідача підлягає 7 407,24 грн. - 3% річних за період з 01.12.2013р. по 18.08.2014 року.

Вимоги щодо стягнення інфляційних підлягають задоволенню частково в сумі 45 447,83 грн. за період - листопад 2913 року по липень 2014 року включно, оскільки рішенням у справі № 917/2408/13 з відповідача стягнуто інфляційні втрати - 360,19 грн. за період з 01 серпня 2012 року по 29 листопада 2013 року.

Як досліджено судом спір щодо стягнення пені на користь позивача за порушення відповідачем п. 3.4. договору відповідачу було нарахована за листопад 2013 року вирішено у справі 917/2408/13, прийнято рішення про задоволення вимог щодо стягнення пені - 8651,84 грн.

За перерахунком, здійсненим судом з урахуванням того, що рішенням у справі № 917/2408/13уже стягнуто річні за листопад 2013 рокудо стягнення з відповідача підлягає 7407,24 грн. - 3% річних за період з 01.12.2013р. по 18.08.2014р.

Вимоги щодо стягнення інфляційних підлягають задоволенню частково в сумі 45 447,83 грн. за період - листопад 2013 року по липень 2014 року включно, оскільки рішенням Господарського суду Полтавської області від 14 січня 2014 року у справі № 917/2408/13 з відповідача стягнуто інфляційні втрати за період з 01 серпня 2012 року по 29 листопада 2013 року.

Крім того, з відповідача уже було стягнуто 45 573,03 грн. інфляційних за період листопад 2013 року липень 2014 року та 7 561,24 грн., 3% річних за період з 01.11.2013р. по 18.08.2014р.

За перерахунком, здійсненим судом до стягнення з відповідача підлягає згідно рішення суду у справі № 917/2408/13 від 14.01.2014р. пеня в сумі 31 522,46 грн. за прострочення виконання грошового зобовязання за грудень 2013 року червень 2014 року. Цим же рішенням з відповідача у цій справі стягнуто частково штраф в розмірі 30 674,14 грн. за період грудень 2013 року червень 2014 року.

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Згідно статті 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та достовірності їх визнання.

Обставини, визнанні судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, визнанні, встановлені руішенням суду у господарській, цивільній або адміністратиній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших

Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України, стаття 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

Таким чином, вимоги позивача про стягнення боргу в розмірі 500 802,56 грн є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з вимогами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з п. 6 ст. 231 ГК України, ст. ст. 258, 549-551 ЦК України та п. 3.4 договору в разі не оплати або несвоєчасної оплати у строки, зазначені у п. 2.2 даного договору, Боржник сплачує на користь Кредитора пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. За прострочення понад тридцять днів окрім пені, додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків від суми заборгованості.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу Україна, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

За загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлене замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів або на відсутність вини (п.1.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань №14 від 17.12.2013р.).

Таким чином, відсутність у відповідача необхідних коштів не звільняє КП Теплоенерго від відповідальності у відповідності до частини 2 статті 617 ЦК України та частини 2 статті 218 ГК України.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Заперечення відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву, та поясненнях його представників в судових засіданнях не спростовують обставини, на які посилається позивач в обгрунтування позову. Відсутність у відповідача необхідних коштів, в тому числі у зв'язку з скрутним фінансовим станом та несвоєчасним перерахуванням субвенцій з державного бюджету, не є надзвичайними чи невідворотними обставинами та не звільняють КП "Теплоенерго від відповідальності у відповідності до частини 2 статті 617 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 218 Господарського кодексу України.

Відповідно до пункту 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань №14 від 17.12.2013 р., розяснено що застосування штрафу до грошового зобовязання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі, притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає в себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Пунктом 3.4. договору сторони узгодили, що за прострочення понад тридцять днів боржник зобов'язується додатково сплатити кредитору штраф в розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Стягнення штрафу у разі неналежного виконання взятих на себе зобов'язань передбачено умовами укладеного сторонами договору та узгоджується з приписами чинного законодавства.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Частиною третьою статті 83 ГПК України передбачено зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки ( штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Частиною третьою статті 551 Цивільного Кодексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення розміру штрафних санкцій передбачає і стаття 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступень виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майно, але й інші інтереси сторін, що заслуговоють на увагу.

Частина шоста статті 232 Господарського кодексу України, а саме нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється ч е р е з шість місяців від дня, коли зобовзання м а л о бути в и к о н а н о.

За наявними у справі матеріалами та поданими доказами вбачається, що відповідач 01.12.2014 року та 01.2015 року здійснив оплату боргу в сумі 200000,00 грн., що дорівнюється 3.19 щомісячним платежам згідно графіку по кожній із сум - див.а.с. 53.

Розмір збитків на день подання позову позивач не заявляв.

Тільки за період з січня 2014 року по травень 2015 року на користь позивача рішеннями господарського суду Полтавської області стягнуто 8651,84 грн. пені; 33 362,36 грн. штрафу, 360,19 грн. інфляційних, 10480,80 грн. 3 % річних у справі № 917/ 2408/13 та №917/1753/14 від 21.04.2015 року стягнуто 31522,46 грн. пені; 30674,14 грн. штрафу, 7407,24 грн. 3% річних, 45447,83 грн. інфляційних , що фактично веде Комунальне підприємство Теплоенерго до банкрутства.

В звязку з чим суд приходить до висновку про зменьшення суми пеня та штрафу до 50 відсотків, а саме: пені до 77 426,93 грн. за період з 01.01.2015р. по 01.12.2015р. ; та штрафу -15 337,07 грн. з січня по липень 2015 року. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до приписів статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приписами статті 36 ГПК України визначено поняття письмових доказів, а саме - письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку задовольнити позов частково.

Стягнути з Комунального підприємства Теплоенерго, р/р №260091712 в КФ ПАТ "Полтава-Банк", МФО 331423 (вул. Чапаєва, 68, м. Кременчук, Полтавська область, 39617,) на користь Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України , р/р № 7001 в Київській Філії ПАТ КБ Південкомбанк м. Київ, МФО 320876 (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116) з борг в сумі - 132 626,99 грн.; інфляційні втрати 207 144,46 грн. з 08.2014р. по 07.2015р. ; 3% річних 23 679,57 грн. з 01.07. 2014р. по 01.07.2015.; пені 77 426,93 грн. за період з 01.01.2015р. по 01.12.2015р. ; штраф -15 337,07 грн. з січня 2015 року по липень 2015 року, витрати по сплаті судового збору у розмірі 8234,69 грн.

В іншій частині відмовити за недоведеністю та безпідставністю.

Оскільки позивач на протязі строку вирішення господарського спору безпідставно здійснював заміну своїх представників в судових засіданнях, а 03.03.2016 року взагалі не забезпечив його явку, кожен із яких по своєму бачив обставини справи і подавав лише ті матеріали, які вважав за необхідне, суд бере до уваги текст позовної заяви та розрахунки до неї, які здійснила начальник управління економіки та фінансів Департаменту бухгалтерського обліку, економіки та фінансів ОСОБА_3 та розрахунки які викладені в тексті самої позовної заяви за підписом начальника Департаменту юридичного забезпечення роботи з контрагентами ОСОБА_4 - а.с. 6-11; 17; 18-19.

Позивач - НАК Нафтогаз України в порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості № 14/12-292 від 25 червня 2012р. та частини четвертої статті 22 змінив предмет позову та підставу його подання шляхом подання письмової заяви за вхід. № 1967 від 16.02.2016 року - а.с. 52-54.

Враховую вищенаведене та керуючись статтями 4-6 - 4-7, 12-13,18,21-22, 28,32-35, 36,38, 43,44,49, 69, 75, 77, 81-1, 82, 82-1, 83-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Теплоенерго, р/р №260091712 в КФ ПАТ "Полтава-Банк", МФО 331423 (вул. Чапаєва, 68, м. Кременчук, Полтавська область, 39617,) на користь Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України , р/р № 7001 в Київській Філії ПАТ КБ Південкомбанк м. Київ, МФО 320876 (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116) з борг в сумі - 132 626,99 грн.; інфляційні втрати 207 144,46 грн. з 08.2014р. по 07.2015р. ; 3% річних 23 679,57 грн. з 01.07. 2014р. по 01.07.2015.; пені 77 426,93 грн. за період з 01.01.2015р. по 01.12.2015р. ; штраф -15 337,07 грн. з січня 2015 року по липень 2015 року, витрати по сплаті судового збору у розмірі 8234,69 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

3. В іншій частині відмовити за недоведеністю та безпідставністю.

Суддя Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 13/03/2016.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.