РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2016 р. Справа № 903/573/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Огороднік К.М.

суддя Коломис В.В. ,

суддя Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Вавринчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на ухвалу господарського суду Волинської області від 23.02.2016 року у справі № 903/573/14 (суддя Шум М.С.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Себек"

про визнання банкрутом

за участю представників сторін:

боржника - не з'явився,

скаржника ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - не з'явився,

арбітражний керуючий - не з'явився,

кредиторів - не з'явились,

В судовому засіданні від 05.04.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 01.07.2014 року порушено провадження у справі про банкрутство ТзОВ "Себек", розгляд справи в судовому засіданні призначено на 15.07.2014 року, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів ТзОВ "Себек".

02.07.2014 року оприлюднено на офіційному сайті Вищого господарського суду України повідомлення про порушення справи про банкрутство ТзОВ "Себек".

Ухвалою від 26.08.2014 року затверджено реєстр вимог кредиторів боржника, згідно якого вимоги кредиторів визнані в розмірі: ПАТ "Райффайзен Банк Аваль": - 1218 грн. 00 коп. - перша черга, - 30367413 грн. 13 коп. - четверта черга, - 2468096 грн. 12 коп. - шоста черга; Луцької ОДПІ Головного управління Міндоходів у Волинській області: - 3028 грн. 00 коп. - третя черга, - 1413 грн. 13 коп. - шоста черга. Окремо внесені вимоги кредиторів, забезпечені заставою: - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на суму 2881376 грн. 40 коп.; підприємця ОСОБА_3 на суму 450000 грн. 00 коп.

Постановою господарського суду Волинської області від 15.07.2014 року визнано банкрутом ТзОВ "Себек". Відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців. Ліквідатором ТзОВ "Себек" призначено голову ліквідаційної комісії Череватого Л.Б. Оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури ТзОВ "Себек". Скасовано арешти та інші обмеження, накладені на майно боржника.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 23.02.2016 року звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс ТзОВ "Себек" затверджено. Ліквідовано юридичну особу ТзОВ "Себек". Провадження у справі про банкрутство ТзОВ "Себек" припинено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить відповідну ухвалу скасувати, справу повернути до господарського суду Волинської області для подальшого розгляду на стадію ліквідаційної процедури.

В обґрунтування звернення з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції скаржник, зокрема зазначив, що оскаржувана ухвала, на думку останнього, прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а саме положень ст.ст. 41 - 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство), ст. ст. 4, 4-3, 4-7, 33, 34, 43 ГПК України, у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі, обставинам справи, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про можливість затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу та ліквідації ТзОВ "Себек", а тому ухвала від 23.02.2016 року є незаконною та необґрунтованою.

В судове засідання представники учасників провадження у справі не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги та враховуючи обмежені строки, встановлені ст. 102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників учасників провадження.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 99, ч. 5-6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі про банкрутство. В апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення, користується правами, наданими суду першої інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2013 року загальними зборами учасників ТзОВ "Себек" прийнято рішення про припинення юридичної особи шляхом її ліквідації у добровільному порядку, призначення головою ліквідаційної комісії - Череватого Л.Б., наділення голови ліквідаційної комісії повноваженнями керівника товариства.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 01.07.2014 року порушено провадження у справі про банкрутство ТзОВ "Себек" в порядку ст. 95 Закону про банкрутство.

Постановою від 15.07.2014 року визнано банкрутом ТзОВ "Себек", ліквідатором боржника призначено голову ліквідаційної комісії Череватого Л.Б.

02.12.2015 року ліквідатором банкрута до суду першої інстанції подано клопотання від 27.11.2015 року № 01-11/04 про затвердження звіту та ліквідаційного балансу ТзОВ "Себек".

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону про банкрутство ліквідатор організовує здійсння ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону про банкрутство усі види майнових активів банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційноїпроцедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

Згідно поданого до суду першої інстанції звіту ліквідатора та долучених до нього документів вбачається, що останнім, з метою з'ясування відомостей про наявність (відсутність) майна та коштів у банкрута для формування ліквідаційної маси додатково подано запити до відповідних органів. У відповідь на зазначені запити ліквідатором було отримано інформацію стосовно майна боржника.

Згідно листа УДАІ УМВС у Волинській області № 11/57/14 від 13.10.2014 року за ТзОВ "Себек" транспортних засобів на території Волинської області не зареєстровано.

Листом № 01-13/4062 Державна інспекція сільського господарства у Волинській області повідомила, що за ТзОВ "Себек" трактори, самохідні шасі, самохідні сільськогосподарські, дорожньо-будівельні і меліоративні, причіпні та начіпні машини не зареєстровані.

Листом від 14.10.2014 р. № 1102/01-06 Територіальне управління Держгірпромнагляду у Волинській області повідомило, що за боржником об'єктів котлонагляду на іншого майна за останні три роки не зареєстровано.

Листом від 16.10.2014 року № 2045/01-10 Інспекція архітектурно-будівельного контролю у Волинській області повідомила, що згідно пошукової інформаційної системи декларативних та дозвільних документів в електронній базі даних інспекції не значиться. Відповідно до реєстру виданих ліцензій ліцензії на провадження господарської діяльності ТзОВ "Себек" не видавались.

Листом № 1956-05/1/1-14 від 16.10.2014 року Державна інспекція України з безпеки на морському та річковому транспорті повідомила, що в Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України запис щодо власника чи судновласника ТзОВ "Себек" - відсутній. Листом від 30.09.2014 року № 20ю01.19-10832 Державна авіаційна служба України повідомила, що у Державному реєстрі цивільних повітряних суден України за ТзОВ "Себек" повітряні судна - відсутні.

Листом № 4061/2-14 від 02.10.2014 року ГУ держемагенства у Волинській області повідомило, що за ТзОВ "Себек" земельні ділянки не зареєстровані

Листом № 1327 від 01.10.2014 року КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" повідомило, що за банкрутом право власності на нерухоме майно не зареєстровано.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта ТзОВ "Себек" № довідки 48561025 від 27.11.2015 року права власності на нерухоме майно за ТзОВ "Себек" не зареєстровано.

Філія "Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг" повідомила, що за надання запитуваної інформації щодо наявності об'єктів промислової власності, які належать ТзОВ "Себек", необхідно провести патентно-інформаційний пошук, вартість якого становить 720,00 грн. (лист № 06-749 від 03.10.2014 року).

Колегія суддів апеляційної інстанції, розглянувши наявні матеріали справи, вважає, що ліквідатором не вжито заходів щодо виявлення нематеріальних активів, корпоративних прав банкрута у інших суб'єктів господарювання, об'єктів інтелектуальної власності, промислової власності та об'єкти авторського права і суміжних прав, зокрема, з огляду на таке.

Пунктом 2 ст. 13 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" після внесення до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомостей будь-яка особа має право ознайомитися з ними у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності та одержати відповідно до свого клопотання виписку з Реєстру щодо відомостей про свідоцтво, за умови сплати збору подання цього клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" після внесення до Державного реєстру патентів України на винаходи та Державного реєстру патентів України на корисні моделі відомостей будь- яка особа має право ознайомитися з ними у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності, та одержати відповідно до свого клопотання виписку з Реєстру щодо відомостей про певний патент, за умови сплати збору за подання цього клопотання.

Таким чином, належним доказом того, що за боржником відсутні зареєстровані об'єкти права інтелектуальної власності, можуть бути лише відповідні офіційні виписки з Реєстрів, які може отримати будь-яка особа, подавши відповідне клопотання до Державної служби інтелектуальної власності України у встановленому законодавством України порядку.

Поданий до суду першої інстанції звіт ліквідатора ТзОВ "Себек" таких офіційних виписок не містить.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, ліквідатором не подано відповідних запитів з метою виявлення й іншого майна боржника.

Зокрема, як зазначалось вище, поданий звіт ліквідатора не містить відомостей щодо отримання відповіді на запит останнього до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України для отримання інформації щодо володіння боржником цінними паперами інших підприємств.

Ліквідатором у поданому звіті зазначено, що Філією "Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг" повідомлено, що за надання запитуваної інформації щодо наявності об'єктів промислової власності, які належать ТзОВ "Себек", необхідно провести патентно-інформаційний пошук, вартість якого становить 720,00 грн. Проте, будь-яких даних стосовно отримання чи неотримання в подальшому такої інформації звіт ліквідатора не містить. Враховуючи той факт, що 13.10.2015 року ліквідатором здійснено часткове погашення кредиторських вимог, а також спрямовано на задоволення вимог першої черги загалом 42922,77 грн., останнім жодним чином не обґрунтовано неможливість оплатного отримання інформації щодо наявності об'єктів права інтелектуальної власності, які належать ТзОВ "Себек", зокрема, зареєстрованих патентів на науковий винахід і корисну модель та отримання доходів з їхнього використання третіми особами.

Крім того, в поданому звіті ліквідатора відсутні відомості про звернення останнього до Головного управління статистики у Волинській області з метою отримання копій останньої фінансової звітності боржника, інформації про зареєстровані відокремлені підрозділи боржника, а також інформації про те, чи є ТзОВ "Себек" засновником інших юридичних осіб.

Відсутні відомості про звернення ліквідатора до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС України у Волинській області для отримання інформації щодо наявності переплати ТзОВ "Себек" по податках, зборах та інших загальнообов'язкових платежах.

Як зазначено вище, у відповідь на відповідний запит ліквідатора листом № 11/57/14 від 13.10.2014 року УДАІ УМВСУ у Волинській області повідомило останнього про те, що згідно наявних баз даних УДАІ УМВС України у Волинській області за ТзОВ "Себек" транспортних засобів на території Волинської області не зареєстровано. Проте, поданий звіт ліквідатора не містить доказів звернення останнього з відповідним запитом стосовно того, чи проводилось відчуження боржником транспортних засобів та на підставі яких цивільно-правових договорів, що у свою чергу, надало б можливість ліквідатору, керуючись ч. 2 ст. 41 та в порядку ст. 20 Закону про банкрутство, за наявності для того достатніх підстав, подати до суду заяви про визнання недійсними відповідних правочинів боржника.

Поданий ліквідатором звіт також не містить актуального витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо боржника, що у свою чергу, унеможливлює повне встановлення наявності чи відсутності рухомого майна, належного ТзОВ "Себек", а також застосованих до останнього обтяжень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що ліквідатором боржника належним чином не здійснено пошук активів боржника, згідно вимог, встановлених Законом про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок проведення ліквідатором інвентаризації майнових активів ТзОВ "Себек" встановлено, що у банкрута було виявлено наступні активи: установка компресорна блокова УКБ-3.7/240; дебіторська заборгованість на загальну суму 5758302,05 грн.

Відповідно до ст. 44 Закону про банкрутство в редакції від 22.12.2011 року № 4212-VI після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною.

Згідно ч. 1 ст. 49 Закону про банкрутство продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів. Частини 4, 5, 6 цієї ж статті вказують, що суб'єктами аукціону є його замовник, організатор та учасники. Замовником є ліквідатор, призначений господарським судом у порядку, встановленому цим Законом. Організатором аукціону є визначена замовником фізична або юридична особа, що має ліцензію на проведення торгів і з якою замовник аукціону уклав договір на проведення аукціону. При цьому організатор аукціону визначається замовником за конкурсом, що проводиться у визначеному замовником порядку, основними критеріями якого вважаються наявність ліцензії, достатній, але не менш як три роки, досвід проведення аукціонів, запропонована найменша сума винагороди.

З матеріалів справи вбачається, що ліквідатором проведено конкурс, про що останнім поміщено оголошення в друкованих засобах масової інформації. За результатами відповідного конкурсу прийнято рішення про визначення організатором аукціону з продажу майна боржника ТзОВ "Себек" Першу міжрегіональну товарну біржу, з 25.10.2014 року укладено договір про проведення аукціону.

Враховуючи те, що майновим активом банкрута є рухоме майно - установка компресорна блокова УКБ-3.7/240, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та перебуває в заставі ФОП ОСОБА_3, ліквідатор звертався до останньої щодо отримання дозволу на реалізацію такого майна за початковою вартістю сукупності усіх вимог кредиторів, визнаних ухвалою господарського суду Волинської області від 26.08.2014 року. У відповідь на звернення ліквідатора було погоджено надати дозвіл на реалізацію відповідного майна банкрута за початковою ціною продажу 36172544,78 грн.

Єдиним майновим комплексом банкрута є установка компресорна блокова УКБ-3.7/240 та дебіторська заборгованість.

Враховуючи зазначене, торгуючою організацією на сайті ВГСУ України та сайті Міністерства юстиції України було розміщено публікації про реалізацію майна банкрута. Початковою вартістю реалізації майна банкрута була вартість 36172544,78 грн. без ПДВ. Проте, внаслідок відсутності заявок на придбання майна банкрута аукціон не відбувся.

Згідно ст. 65 Закону про банкрутство у разі закінчення аукціону без визначення переможця протягом місяця (у разі продажу нерухомого майна - двох місяців) організатор аукціону зобов'язаний провести повторний аукціон. Якщо інше не встановлено договором, у разі закінчення повторного аукціону без визначення переможця протягом місяця організатор аукціону зобов'язаний провести другий повторний аукціон. Якщо інше не встановлено договором, початковою вартістю повторного аукціону, другого повторного аукціону є вартість, зменшена на 20 відсотків щодо початкової вартості відповідно попереднього аукціону, попереднього повторного аукціону. Повторний аукціон було заплановано на 24.06.2015 року за початковою ціною продажу 28938035,82 грн. без ПДВ. Проте, заявок на участь в аукціоні не надійшло. Другий повторний аукціон було заплановано на 20.07.2015 року за початковою ціною продажу 23150428,66 грн. без ПДВ. Проте, останній не відбувся через відсутність бажаючих взяти у ньому участь.

Крім того, з метою визначення ринкової вартості об'єктів майна банкрута, що підлягали реалізації, ліквідатором було укладено договір на проведення незалежної оцінки № 08/15 від 14.07.2015 року із ПП "Каштан-ЛВ".

Згідно висновку про вартість майна - установки компресорної блокової УКБ-3.7/240 ринкова вартість останньої станом на 01.07.2015 року становила 687000,00 грн., ринкова вартість дебіторської заборгованості згідно висновку про вартість майна банкрута станом на 01.07.2015 року становила 56000,00 грн.

Наступний аукціон з продажу майна банкрута 01.09.2015 року за початковою ціною продажу 743000,00 грн. без ПДВ не відбувся через відсутність покупців.

Повторний аукціон з реалізації майна банкрута за початковою ціною продажу 594400,00 грн. без ПДВ відбувся 06.10.2015 року. На зазначеному аукціоні оголошено переможця - Виробничо-комерційну фірму "ВолиньЛАЗавтосервіс" ЛТД. Ціна продажу - 356640,00 грн. без ПДВ, з яким укладено відповідний договір та проведено розрахунки згідно останнього.

Як вбачається зі звіту ліквідатора, продаж майна боржника здійснювався у складі цілісного майнового комплексу.

Згідно ч. 4 ст. 12 Закону про банкрутство майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Частиною 5 ст. 44 Закону про банкрутство визначено, що ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

Звіт ліквідатора, поданий до суду апеляційної інстанції, містить відповідні відомості щодо порядку пропорційного визначення черговості задоволення вимог кредиторів, а саме щодо способу виокремлення із загальної суми, одержаної від реалізації цілісного майнового комплексу, суми коштів, яка була одержана від реалізації саме заставного майна ФОП ОСОБА_3

Ухвала господарського суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційної балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовуєхід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повновідобразити обставини, що мають значення для даної справи (у тому числі, щодо правомірності дій ліквідатораспрямованих на забезпечення задоволення вимог кредиторів у відповідності до норм Закону про банкрутство).

Порядок розподілу коштів, отриманих від реалізації майна боржника на повторному аукціоні, проведеному 06.10.2015 року судом першої інстанції не досліджувався.

Зі звіту ліквідатора вбачається, що ціна продажу майна боржника у складі цілісного майнового комплексу склала 356640,00 грн.

Розрахунки в ліквідаційній процедурі ТзОВ "Себек" відбувалися в наступному порядку: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 278053,30 грн. - часткове погашення кредиторських вимог; витрати ліквідаційної процедури: 4000,00 грн. - оплата ПП "Каштан - ЛВ" за проведення незалежної оцінки майна банкрута (за рахунок майна банкрута, що перебувало в заставі ФОГ ОСОБА_3.); 3000,00 грн. - оплата ПП "Каштан - ЛВ" за проведення фінансового аналізу майна банкрута на предмет доведення до банкрутства, фіктивного банкрутства (за рахунок майна банкрута, що перебувало в заставі ФОП ОСОБА_3.); 35922,70 грн. - оплата послуг ліквідатора за період з 15.07.2014 року по 31.10.2015 року здійснена з коштів, отриманих від реалізації дебіторської заборгованості майна банкрута, що пропорційно становить 7,5 відсотка від загальної реалізації вартості майна банкрута, в гривневому еквіваленті - 26748,00 грн., решту коштів в сумі 9174,70 грн. - за рахунок майна банкрута, що перебувало заставі ФОП ОСОБА_3; 35664,00 грн. - винагорода біржі в розмірі 10 відсотків від кінцевої ціни реалізації майна банкрута.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. Вказана норма є імперативною та підлягає обов'язковому дотриманню ліквідатором банкрута.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 45 визначено, що у першу чергу задовольняються, зокрема: - витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі: - витрати на оплату судового збору; витрати заявника на публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство, введення процедури санації, визнання боржника банкрутом.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону про банкрутство у разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги ліквідатор (ліквідаційна комісія) не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

З матеріалів справи вбачається, що скаржник не відмовлявся від задоволення вимог по сплаті судового збору за подання до господарського суду заяви з грошовими вимогами до боржника у розмірі 1218,00 грн.

Згідно ч. 3 ст. 45 Закону про банкрутство у разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредиторові однієї черги.

Відтак, за результатами проведеної реалізації майна боржника, в порушення зазначених вимог Закону про банкрутство, ліквідатор здійснив розподіл коштів та залишив без задоволення вимоги скаржника, як конкурсного кредитора, по сплаті судового збору, які належать до першої черги задоволення.

Крім того, як вбачається зі змісту ухвали господарського суду Волинської області від 26.08.2014 року у справі № 903/573/14 розмір вимог ФОП ОСОБА_3, окремо включених до реєстру вимог, як таких, що забезпечені заставою склав 450000,00 грн.

Враховуючи вказане. кошти, отримані від реалізації заставного майна мали бути спрямовані у повному обсязі на погашення забезпечених вимог ФОП ОСОБА_3, а решту суми - у розмірі 26748.00 грн. ліквідатор мав спрямувати на задоволення вимог кредиторів у черговості, визначеній згідно ч.1 ст. 45 Закону про банкрутство, у тому числі 1218,00 грн. - на задоволення вимог скаржника першої черги по сплаті судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 7 ст. 41 Закону про банкрутство, під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатор зобов'язаний використовувати тільки один рахунок боржника в банківській установі. Інші рахунки, виявлені при проведенні ліквідаційної процедури, підлягають закриттю ліквідатором. Залишки коштів на рахунках перераховуються на основний рахунок боржника.

Згідно листа - відповіді Луцької ОДПІ № 18-02 від 06.10.2014 року на запит ліквідатора вбачається, що у боржника наявні відкриті банківські рахунки, відтак, окремі рахунки боржника залишаються відкритими, що є грубим порушенням приписів Закону про банкрутство.

Зазначений факт судом першої інстанції до уваги не взято та затверджено поданий звіт ліквідатора.

Законом про банкрутство передбачено певну сукупність дій, яку необхідно ліквідатору вчинити в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків до звіту ліквідатора, які подаються суду разом із зазначеним звітом та є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, яке проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури.

У відповідності до ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про можливість затвердження звіту ліквідатора та завершення ліквідаційної процедури ТзОВ "Себек" зроблені передчасно, а тому відсутні законні підстави для затвердження звіту, ліквідаційного балансу банкрута та припинення провадження по справі.

За таких обставин, Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала суду першої інстанції - скасуванню, як така, що прийнята передчасно, з неповним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Волинської області від 23.02.2016 року у справі № 903/573/14 скасувати.

3. Направити справу № 903/573/14 для подальшого розгляду до господарського суду Волинської області у порядку, встановленому чинним законодавством України.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.