РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2016Справа № 910/4969/16

Суддя Господарського суду міста Києва Павленко Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши матеріали справи за позовом державного підприємства "Одеський авіаційний завод" (далі - Завод) до державного підприємства "Севастопольське авіаційне підприємство" (далі - Підприємство) про стягнення 772 200,00 грн.,

за участі представників:

позивача: Фурманова О.І., за довіреністю від 25 листопада 2015 року № 56/ЮД,

відповідача: не з'явились,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2016 року Завод звернувся до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що на виконання умов договору № 13/ОКБ-09, укладеного 21 жовтня 2009 року між державним підприємством Міністерства оборони України «Севастопольське авіаційне підприємство» (правонаступником якого є відповідач) та державним підприємством Міністерства оборони України «Одеське авіаційно-ремонтне підприємство «Одесавіаремсервіс» (правонаступником якого є позивач), останній виконав роботи по виготовленню м'яких паливних баків. Оскільки відповідач взяте на себе за вказаним правочином зобов'язання з оплати даних робіт не виконав у повному обсязі, заборгувавши таким чином Заводу 772 200,00 грн., останній, посилаючись на статті 525, 526, 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 174, 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути з Підприємства вищезазначену суму боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22 березня 2016 року за вищезазначеним позовом порушено провадження в справі № 910/4969/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 7 квітня 2016 року.

У судовому засіданні 7 квітня 2016 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідач у призначене судове засідання явку свого повноважного представника не забезпечив, витребуваних судом документів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи із зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Суд зазначає, що повідомлення відповідача здійснено судом із врахуванням вказівок Вищого господарського суду України, викладених в Інформаційному листі від 5 червня 2014 року № 01-06/745/2014.

Так, пунктом 5 вказаного листа ВГС України визначено, що учасник судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за умов, зазначених у підпунктах 1 - 4 пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12 вересня 2014 року № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" (у редакції Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 1 грудня 2014 року № 01-06/2052/14).

За приписами підпунктів 1-4 пункту 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/1290/14 від 12 вересня 2014 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов.

1) Якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. При цьому слід мати на увазі, що згідно із статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін.

2) У разі коли учасник судового процесу не значиться у згаданому реєстрі, - якщо названу ухвалу господарським судом надіслано поштою за адресою, яку зазначено в заяві (скарзі), або за місцем проживання фізичної особи, або за місцезнаходженням відокремленого підрозділу юридичної особи (коли заяву пов'язано з його діяльністю).

3) Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством зв'язку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо).

4) За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Так, судом здійснено запити на отримання Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, у відповідності до Положення про порядок доступу судів загальної юрисдикції до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Із спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо державного підприємства «Севастопольське авіаційне підприємство» вбачається, що місцезнаходженням юридичної особи є місто Севастополь, який відповідно до статті 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є тимчасово окупованою територією.

З огляду на вище викладене, Господарський суд міста Києва здійснював повідомлення відповідача шляхом розміщення інформації про час і місце судового засідання на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/), про що до матеріалів справи додано відповідні роздруковані повідомлення.

Таким чином, Підприємство повідомлено належним чином.

Положеннями статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та визначено, що забезпечення розгляду господарських справ Господарського суду міста Севастополя має бути здійснено Господарським судом міста Києва.

За таких обставин суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих позивачем документів їх оригіналам, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2009 року між державним підприємством Міністерства оборони України «Севастопольське авіаційне підприємство» (правонаступником якого є Підприємство) та державним підприємством Міністерства оборони України «Одеське авіаційно-ремонтне підприємство «Одесавіаремсервіс» (правонаступником якого є Завод) укладено договір № 139/ОКБ-09, за умовами пункту 1.1. якого позивач прийняв на себе зобов'язання виконати роботи по виготовленню м'яких паливних баків (далі - вироби) для гелікоптерів Ка-27ПЛ (ПС) в кількості та строки, за номенклатурою та ціною, зазначених у специфікації, яка є невід'ємною частиною вказаного правочину. Вказаний договір укладений сторонами із протоколом розбіжностей у редакції Підприємства.

Додатковою угодою від 1 квітня 2013 року № 3 (далі - додаткова угода) сторонами погоджено виготовлення виробів також для гелікоптерів Ка-28 та продовжено строк дії договору до 31 грудня 2013 року.

Відповідно до пункту 1.2. договору, Підприємство зобов'язалось прийняти і оплатити вартість робіт по виготовленню виробів у строк та на умовах зазначеної угоди.

Датою виконання зобов'язань за договором вважається дата підписання сторонами акту виконаних робіт (пункт 2.6. договору).

У пункті 3.1. укладеного правочину сторони дійшли згоди, що кількість виробів та їх загальна вартість вказана в специфікації (додаток № 1 до договору) та підтверджується протоколом узгодження договірної ціни (додаток № 2 до договору).

Відповідно до специфікації, складеної та підписаної представниками обох сторін, кількість виробів складає 4 комплекти загальною вартістю 3 204 000,00 грн. Вказана ціна виробів погоджена сторонами шляхом підписання та скріплення печатками протоколу узгодження договірної ціни, копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно з пунктом 3.2. договору, Підприємство перерахує позивачу аванс у розмірі 100% вартості виготовлення виробів протягом 5 (п'яти) банківських днів від дня виставлення Заводом рахунку до сплати.

Судом встановлено, що Завод виготовив та поставив відповідачу чотири комплекти м'яких паливних баків для гелікоптерів, що підтверджується актами виконаних робіт: від 7 вересня 2010 року, від 27 грудня 2010 року, від 18 вересня 2012 року та накладними: № 5/09-5 від 7 вересня 2010 року, № 27/12-5 від 27 грудня 2010 року, № 13/03 від 13 вересня 2012 року та № 14/03 від 13 вересня 2012 року. Вказані документи складені, підписані та скріплені печатками обох сторін. Їх копії наявні в матеріалах справи.

Дотримуючись умов укладеного договору, позивач виставив Підприємству рахунки-фактури: від 19 листопада 2009 року № 09/55 на суму 801 000,00 грн. та від 3 грудня 2009 року № 09/58 на суму 2 403 000,00 грн. (копії наявні в матеріалах справи).

Відповідач оплатив виставлені Заводом рахунки-фактури частково - в сумі 2 403 000,00 грн. шляхом перерахування грошових коштів 19 листопада 2009 року у розмірі 801 000,00 грн., 17 травня 2010 року у розмірі 1 600 000,00 грн. та у розмірі 2 000,00 грн. 18 жовтня 2012 року.

Як встановлено судом, 11 вересня 2013 року Завод направив на адресу відповідача акт про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 28 800,00 грн., що є заборгованістю позивача перед Підприємством у правовідносинах, які виникли на підставі договору від 20 липня 2010 року № 136/ПДО-10 станом на 1 липня 2013 року. Вказаний акт був підписаний відповідачем.

Таким чином, внаслідок проведення між сторонами взаємозаліку, непогашений борг Підприємства становить 772 200,00 грн., що також відображено в актах звірки взаємних розрахунків: від 1 липня 2013 року, від 1 листопада 2013 року та 1 квітня 2014 року, які складені, підписані та скріплені печатками обох сторін. Копії цих актів наявні в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до Підприємства з вимогою сплатити борг шляхом направлення листів: від 18 вересня 2012 року № 639/КД, від 3 жовтня 2012 року № 682/КД, від 8 листопада 2012 року № 794/КД, від 19 грудня 2012 року № 901/КД, від 22 січня 2013 року № 27/КД та від 21 лютого 2014 року № 391/ЮВ.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором на виконання робіт з виготовлення виробів для гелікоптерів також свідчить відсутність з боку Підприємства претензій та повідомлень про порушення виконавцем умов даної угоди.

Проте відповідач взяте на себе за вказаним договором зобов'язання по оплаті робіт у повному обсязі не виконав, заборгувавши таким чином Заводу 772 200,00 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача за договором від 21 жовтня 2009 року № 139/ОКБ-09, яка складає 772 200,00 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, на момент прийняття рішення Підприємство не надало документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Заводу до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв'язку з чим даний позов підлягає задоволенню.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з державного підприємства «Севастопольське авіаційне підприємство» (99057, місто Севастополь, вулиця Льотчиків, будинок 2, ідентифікаційний код 07705790) на користь державного підприємства «Одеський авіаційний завод» (65121, місто Одеса, проспект Маршала Жукова, будинок 32-А, ідентифікаційний код 07756801) 772 200 (сімсот сімдесят дві тисячі двісті) грн. 00 коп. основного боргу, а також 11 583 (одинадцять тисяч п'ятсот вісімдесят три) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12 квітня 2016 року

Суддя Є.В. Павленко