ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016 р. Справа №917/136/16

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська Страхова група", вул. І.Федорова, 32-а, м. Київ 38,03038

до Публічного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Саламандра-Україна", вул. Пушкіна, 47, м. Полтава, Полтавська область,36000

про стягнення 19 428,24 грн.

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: відсутні

від відповідача: Терзі О.С. дов. №48/16 від 18.01.2016 року

В судовому засіданні 14.04.2016 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного рішення у відповідності до приписів ст. 85 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 19 428,24 грн. - страхове відшкодування в порядку регресу.

Позивач повноважного представника в судове засідання не направив, хоча і був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання (повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи).

Від позивача надходили до суду клопотання (арк. справи 60,78,103), в яких він просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача (у зв'язку з неможливістю відвідувати судові засідання окрім м. Києва), на основі поданих доказів. У своїх клопотаннях позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, позивач зазначав, що не може надати суду оригінали документів для огляду в судовому засіданні, оскільки вони знаходяться виключно у відділі врегулювання збитків і на руки представника не видаються.

Від відповідача 25.08.2016 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначає, що позивачем до позовної заяви додається копія постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2013 року, відповідно до змісту якої винним у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 23.02.2013 року є водій транспортного засобу Шевроле Епіка, д.н.з. АЕ 8340. Однак, як вбачається з роздруківки централізованої бази МТСБУ щодо Полісу АА/5152340, забезпеченим в ПрАТ "СК "Саламандра-Україна" є транспортний засіб, який має зовсім інший державний номерний знак - Шевроле Епіка, д.н.з. НОМЕР_1. Відтак, у постанові Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2013 року зазначений транспортний засіб, який згідно ідентифікуючих ознак не є таким, що забезпечений ПрАТ "СК "Саламандра-Україна" згідно Полісу АА/5152340, оскільки зазначений в постанові державний номерний знак не відповідає формі та вимогам вищенаведених нормативно-правових актів, а транспортний засіб Шевроле Епіка, д.н.з. АЕ 8340, юридично є самостійним об'єктом страхування. Факт наявності вини водія забезпеченого в ПрАТ "СК "Саламандра-Україна" транспортного засобу Шевроле Епіка, д.н.з. НОМЕР_1 спростовує безпосередньо і посилання позивача, який зазначає, що судом першої інстанції встановлено обопільну вину водіїв в ДТП, що мала місце 23.02.2013 року. Тому відповідач вважає, що винність водія - ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 23.02.2013 року, який керував саме забезпеченим у ПрАТ "СК "Саламандра-Україна" транспортним засобом Шевроле Епіка, д.н.з. НОМЕР_1 у встановленому законом порядку не доведена, а відтак, відсутні будь-які правові підстави для звернення з відповідним позовом. Позивач у травні 2014 року ( по сплину річного терміну з моменту дорожньо-транспортної пригоди) звернувся до відповідача із претензією на виплату страхового відшкодування у порядку регресу. З боку позивача в якості додатку до претензії були направлені документи неналежної якості, відповідно до змісту яких не було можливо встановити реквізити договору добровільного страхування, застрахований транспортний засіб та сторін договору. У своєму відзиві відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. До відзиву додано докази направлення відзиву на адресу позивача та копію довіреності.

Представник відповідача в судових засіданнях проти задоволення позовних вимог заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

03.08.2012 року між ОСОБА_3 та ПрАТ «СК "Страхова компанія "Українська Страхова група" (позивач, страховик) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2107-12-00301 (арк. справи 22-32). Предметом Договору страхування № 28-2107-12-00301 є майнові інтереси страхувальника (ОСОБА_3), пов'язані з володінням, експлуатацією і розпорядженням транспортного засобу «Мітсубіші», державний номер НОМЕР_2, від страхових ризиків «ДТП», «ПДТО», «ІВП», «Викрадений».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.02.2013 року на 103 км. а/д Київ/Чоп, сталася дорожньо-транспортна пригода. за участю автомобілів «Шевроле» (державний номер НОМЕР_1 ) під керуванням водія ОСОБА_2 та «Мітсубіші», (державний номер НОМЕР_2,) під керуванням власника ОСОБА_4

За твердженням позивача, внаслідок ДТП страхувальнику автомобіля марки «Мітсубіші», держаний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_3 було завдано матеріальний збиток, розмір якого згідно Акту виконаних робіт становить 41076,49 грн.

Позивач на підставі умов Договору страхування № 28-2107-12-00301 виплатив вигодонабувачу транспортного засобу «Мітсубіші» (державний номер НОМЕР_2) ОСОБА_5 страхове відшкодування а саме - 39 876, 49 грн. ( 41 076, 49 грн. -1 200, 00 грн. (франшиза) = 39 876, 49 грн.).

У позовній заяві позивач стверджує, що судом першої інстанції встановлено обопільну

вину, тому 39 876, 49 грн. : 2 = 19 938, 24 грн. При цьому з урахуванням франшизи за полісом відповідача (510 грн.) позивач просить суд стягнути з відповідача 19 428,24 грн. (19338,24 грн. - 510 грн. = 19428,24 грн.)

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв'язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування.

За приписами ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Матеріали справи свідчать, що Договір № 28-2107-12-00301, укладений між позивачем та страхувальником, за своєю правовою природою є договором страхування.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

В статті 9 Закону України Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Правовідносини щодо страхування регулюються також нормами Цивільного кодексу України, зокрема, главою 67 ЦК України.

Згідно ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, у випадку заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, питання про її відшкодування вирішується за принципом вини.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Обставини даної справи свідчать про те, що позивачем згідно умов договору страхування та відповідно до приписів чинного законодавства було виплачено страхувальнику страхове відшкодування на загальну суму 39 876, 49 грн.

Виплата страхового відшкодування здійснювалась наступним чином:

- згідно Страхового акту № ПССКА-2126 розмір страхового відшкодування складає 32 046, 49 грн. ( 1-шу частину платежу у розмірі 1 293, 60 грн. було зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу; 2-гу частину в розмірі 30 752, 89 грн. було перераховано вигодонабувачу за платіжним дорученням № 5967 від 10.04.2013 року, арк. справи 20);

- згідно Страхового акту № ПССКА-2126/1 розмір страхового відшкодування (доплата) складає 7 830, 00 грн. - перераховано вигодонабувачу за платіжним дорученням № 1706 від 30.01.2014 року, арк. справи 21).

Згідно ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч. 1 ст. 36 ГПК України).

Відповідно до вимог чинного законодавства України вирок суду у кримінальній справі за ст. 286 КК України або постанова у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП є доказом вини особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська року ДТП сталася внаслідок здійсненням водієм ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (арк. справи 15)

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Шевроле Епіка, д.н.з. НОМЕР_1, на момент ДТП була застрахована у приватного акціонерного товариства «СК» Саламандра-Україна», згідно полісу АА/5152340, що підтверджується роздруківкою централізованої бази МТСБУ (арк. справи 11).

Враховуючи обопільну вину, що підтверджується також постановою Коростишівського районного суду від 25.02.2016 року ( арк. справи 99) позивачем правомірно ставляться вимоги про стягнення половини суми виплаченого страхового відшкодування.

Матеріали справи свідчать, що в травні 2014 року позивач звернувся до відповідача із претензійним листом з вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. У відповіді від 03.07.2014 р. за № 895 на яку відповідач зазначив, що з боку позивача в якості додатку до претензії були направлені документи неналежної якості, відповідно до змісту яких не було можливості встановити реквізити Договору добровільного страхування, застрахований транспортний засіб та сторін договору, а тому відповідач не має правових підстав для прийняття рішення щодо виплати чи відмови у виплаті страхового відшкодування в порядку регресу.

За змістом п.36.1 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" установлено, що підставою для відмови у здійсненні страхованого відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Законодавчими нормами передбачено можливість відмови страховика у виплаті страхового відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж встановлених строків. При цьому вони не містять підстав для відмови у задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у межах, визначених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Дана правова позиція наведена у постанові ВСУ від 15.04.2015 у справі N 910/9494/14.

Згідно приписів статті 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

В даному випадку відсутні підстави для відступу від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України.

При цьому суд також враховує, що рішення про відмову виплати відповідачем не приймалось.

Посилання відповідача на правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 25.12.2013 року та від 04.11.2014 року, в даному випадку не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки у вказаних постановах мова йде про порядок обчислення позовної давності у випадках переходу права вимоги від зворотної вимоги (регресу). У даній справі позивач звернувся до суду 03.02.2016 року, дорожньо-транспортна пригода сталася 23.02.2013 року, тобто позов подано до суду в межах строку позовної давності.

Відповідач також заперечує проти позову з тих підстав, що забезпеченим в ПрАТ "СК "Саламандра-Україна" є транспортний засіб, який має зовсім інший державний номерний знак - Шевроле Епіка, д.н.з. НОМЕР_1. У постанові Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.04.2013 року зазначений транспортний засіб, який згідно ідентифікуючих ознак не є таким, що забезпечений ПрАТ "СК "Саламандра-Україна" згідно Полісу АА/5152340, оскільки зазначений в постанові державний номерний знак не відповідає формі та вимогам вищенаведених нормативно-правових актів, а транспортний засіб Шевроле Епіка, д.н.з. АЕ 8340, на думку відповідача, є юридично є самостійним об'єктом страхування.

На думку суду дані заперечення відповідача носять формальний характер, оскільки з тексту самої постанови суду вбачається, що рішення суду стосується саме ДТП, яка сталася 23.02.2013 року на 103 км. а/д Київ/Чоп за участю автомобілів «Шевроле» (державний номер НОМЕР_1 ) під керуванням водія ОСОБА_2 та «Мітсубіші», (державний номер НОМЕР_2,) під керуванням власника ОСОБА_4, що також підтверджується довідкою (арк. справи 12), відомостями про ДТП (арк. справи 13). При цьому неповне зазначення в постанові суду державного номеру - АЕ 8340 замість НОМЕР_1 не спростовують наведеного вище та носить ознаки технічної описки.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, відповідачем не спростовані і підлягають задоволенню.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 33,43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Саламандра-Україна" ( вул. Пушкіна, 47, м. Полтава, Полтавська область,36000, ідентифікаційний код 36977247) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська Страхова група" (вул. І.Федорова, 32-а, м. Київ,03038, ідентифікаційний код 30859524) 19428,24 грн. страхового відшкодування в порядку регресу, 1378 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.04.2016 року

Суддя Тимощенко О.М.