КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2016 р. Справа№ 910/28663/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача -Мохонько О.А.,

від відповідача -Сопрунець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" №09/УПНюр/13 від 12.02.2016

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2016

у справі № 910/28663/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"

до комунального підприємства "Фармація"

про стягнення 54900грн.15коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.01.2016 (суддя Курдельчук І.Д.) частково задоволено позов ТОВ «Євро-Реконструкція» та стягнуто з КП «Фармація» 6932грн.43коп. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та 153 грн. 80коп. витрат по сплаті судового збору. Відмовлено в стягненні 20720грн.29коп. за послуги з постачання гарячої води. Припинено провадження в частині стягнення 2134грн.65коп. за послуги з постачання гарячої води. Залишено без розгляду позовні вимоги в частині стягнення 19 804,98 грн. пені, 6 881,98 грн. втрат від інфляції та 560,47 грн. 3% річних.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати, позовні вимоги задовольнити повністю. Апелянт зазначає про те, що йому не було відомо про наявність в приміщенні відповідача засобу обліку гарячої води, тому позивач нараховував плату за постачання гарячої води згідно умов договору. Крім того, скаржник стверджує, що надані розрахунки пені, втрат від інфляції та 3 % річних відповідають вимогам законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В поданому відзиві відповідач вказав на обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції. Також, зазначив про те, що не отримував від позивача рахунків для оплати в жовтні - грудні 2014 та січні-лютому 2015, тому не мав можливості вчасно оплатити послуги, так як не знав про їх обсяг та відповідно їх вартість, а до моменту укладення договору - 12.03.2015, відповідачу не було відомо навіть виконавця послуг.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

12.03.2015 ТОВ "Євро-Реконструкція" (виконавець) та КП "Фармація" (споживач) укладено Договір, за умовами якого виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором (пункт 1 Договору); суб'єктом користування послуг є орендар нежитлового приміщення по вул. Ілліча, 4/6; опалювальна площа (об'єм) нежитлового приміщення 214,40м2 (пункти 2 та 3 Договору).

Згідно п. 4 договору у разі відсутності, пошкодження та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку оплата здійснюється відповідно до визначених у Договорі навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді згідно частини другої пункту 20 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 03.10.2007 № 1198.

Тарифи на послуги (з врахуванням податку на додану вартість) на дату укладання Договору становлять: з централізованого опалення: з будинковими без будинкових приладів обліку теплової енергії 808,66 (з ПДВ) грн. за гігакалорію; з центрального постачання гарячої води 44,15 (з ПДВ) грн. за куб. метр (пункт 5 Договору);

Плата за надані послуги за наявності засобів обліку води і теплової енергії справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (пункт 7 Договору);

Пунктом 9 договору встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

За наявності у квартирі засобів обліку води і теплової енергії справляння плати за нормативами (нормами) споживання не допускається, крім випадків, передбачених Договором на встановлення засобів обліку (пункт 11 Договору);

Дія Договору поширюється на взаємовідносини, які виникли між сторонами до моменту його укладення відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України, а саме з 01 липня 2014 року (пункт 32 Договору).

Звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача 33986,03грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на підставі наступних рахунків-фактур: від 31.10.2014 № СФ-001083 на суму 687,66грн.; від 30.11.2014 № 4450101/1юр на суму 4071,27 грн.; від 31.12.2014 № СФ-000500 на суму 4 127,68 грн.; від 31.01.2015 № 4450101/1юр-01 на суму 3 950,22 грн.; від 28.02.2015 № 4450101/1юр-02 на суму 3 578,19 грн.; від 31.03.2015 № 4450101/1юр-03 на суму 6 377,36 грн.; від 30.04.2015 № 4450101/1юр-04 на суму 5132,73 грн.; від 31.05.2015 №4450101/1юр-05 на суму 1714,46 грн.; від 30.06.2015 № 4450101/1юр-06 на суму 1 648,07грн.; від 31.07.2015 № 4450101/1юр-07 на суму 788,55 грн.; від 31.08.2015 №4450101/юр-08 на суму 1 909,84 грн. При цьому позивач не подав суду документального підтвердження вручення чи надсилання вказаних рахунків відповідачу.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Частиною першою статті 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням іншої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За правилами статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом встановлено, що вищезазначені рахунки, зокрема, датовані з жовтня 2014 року по лютий 2015 року, не могли виставлятися позивачем у вказані ним дати з посиланням на Договір, який укладений лише 12.03.2015.

Вказані рахунки не містять даних про фактичні дати виставлення.

Так, підчас розгляду справи в суді першої інстанції позивач зменшив позовні вимоги та вказав, що відповідач за період з 01.10.2014 по 01.09.2015 отримав послуги з централізованого опалення обсягом 20,041 Гкал вартістю 11215,57 грн. та послуги з постачання гарячої води обсягом 710,31 куб.м. вартістю 22 854,94 грн., а всього 34 070,51грн.

Відповідачем було перераховано 6417,79 грн., а тому на думку позивача, заборгованість відповідача за Договором складає 27652,72 грн.

Відповідач, у свою чергу, заперечив проти сум нарахованих позивачем, та подав контррозрахунок, відповідно до якого за спірний період вартість спожитих послуг з центрального опалення складає 10 738,87 грн.; сплачено 4283,14 грн.; отже, заборгованість складає 6 455,73 грн.

Враховуючи, що суду подано документальне підтвердження надання послуг з централізованого опалення у сумі 11 215,57 грн., оплату здійснено відповідачем на суму 4283,14 грн., апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що заборгованість відповідача за послуги з централізованого опалення складає 6 932,43 грн.

Що ж до послуг із постачання гарячої води, то судом зазначено наступне.

Так, позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги з постачання гарячої води у сумі 22 854,94 грн.

При цьому судом встановлено, що у приміщенні, що займає відповідач (аптека №102) наявні засоби обліку гарячої води, а саме лічильники №05370084 М та № 05370088 Т, які були взяті на комерційний облік у 2010 році виконавцем послуг ЖЕД -222, що підтверджується актом про опломбування вузлів обліку холодної та гарячої води від 28.01.2010, який підписано представниками ЖЕД-222 та аптеки №102 Підприємства.

Відповідно до пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затверджених даною постановою, справляння плати за нормативами (нормами) засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Згідно з пунктом 16 вказаних правил у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку споживач в установленому порядку може проводити їх позачергову повірку за власні кошти, про що інформує виконавця. Якщо виявлена у показаннях помилка виходить за межі, передбачені у паспорті квартирного засобу обліку, виконавець повинен здійснити перерахунок плати за споживання води та/або теплової енергії з дня останньої повірки або встановлення засобу обліку, якщо його повірка не проводилась, шляхом зменшення плати на відсоток, який перевищує встановлені межі точності для цього типу засобу обліку, до моменту виявлення помилки.

Таким чином, плата за послуги з водопостачання згідно з нормативами (нормами) споживання вноситься у разі несправності вже установлених засобів обліку води.

Позивач заперечував проти прийняття до уваги показань лічильників, посилаючись, зокрема, на те, що вказані прилади не були взяті на облік; лічильники не проходили повірку даного засобу обліку у зв'язку із спливом у січні 2014 року міжповіркового інтервалу.

Разом з тим, позивач не надав доказів, що у спірному періоді засоби обліку гарячої води (лічильники №05370084 М та № 05370088 Т), встановлені в приміщені відповідача, були пошкоджені та/або неправильно працювали.

Таким чином, нарахування позивачем обсягу та вартості фактично спожитої послуги з централізованого гарячого водопостачання згідно визначеного в Договорі навантаження суперечить умовам Договору та нормам чинного законодавства України, що регулюють правовідносини які виникли між сторонами.

Зі змісту Договору вбачається, що сторонами не вказувалися реквізити лічильників, проте, і нема вказівок на відсутність таких приладів вимірювання.

Так, за показниками лічильників відповідачем спожито гарячої води у кількості 66 куб.м. вартістю 2 134,65 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту гарячу воду складає 2 134,65 грн., а тому у позові в частині стягнення 20 720,29 грн. боргу за послуги з постачання гарячої води правомірно відмовлено судом першої інстанції.

Разом з тим, після порушення провадження у справі відповідач сплатив позивачу грошові кошти у сумі 2 134,65 грн., що підтверджується такими платіжними дорученнями: від 14.12.2015 № 34329 на суму 893,57 грн.; від 14.12.2015 № 34328 на суму 163,10 грн.; від 14.12.2015 № 34327 на суму 220,74грн.; від 14.12.2015 № 32326 на суму 166,74 грн.; від 14.12.2015 № 34325 на суму 335,52 грн.; від 14.12.2015 № 34324 на суму 354,98 грн.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене суд дійшов вірного висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення 2134грн.65коп. за послуги з постачання гарячої води.

Крім суми основного боргу, позивач, також, просив стягнути з відповідача 6 881,98 грн. втрат від інфляції, 560,47 грн. 3% річних і 19 804,98 грн. пені. Позивач визначає період прострочення з 21.11.2014 по 26.10.2015.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції неодноразово звертав увагу позивача на необхідність подання повного та детального розрахунку позовних вимог в частині стягнення пені, втрат від інфляції та 3% річних.

Проте, останній розрахунок, поданий позивачем 13.01.2016 є неповним та не детальним, оскільки містить розрахунки на загальну суму боргу як з послуг з центрального опалення, так і з послуг гарячого водопостачання.

Оскільки позивач проводив коригування сум боргу і в жодному документі, який ним подавався немає даних щодо боргу за кожний окремий місяць за послуги з центрального опалення та за послуги з постачання гарячої води окремо, суд не може здійснити перерахунок пені, втрат від інфляції та 3% річних, враховуючи часткову відмову у позові щодо стягнення боргу з гарячого водопостачання.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для залишення позову без розгляду в частині стягнення пені, втрат від інфляції та 3% річних.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення позивача викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 27.01.2016 у справі №910/28663/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" - без задоволення.

2. Справу №910/28663/15 повернути господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко