УХВАЛА

04.04.2016Справа № 910/18637/15

За заявою Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз»

про відстрочення виконання рішення

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «Стан-Комплект»

до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз»

про стягнення 409 583, 08 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від стягувача: Ващенко М.С.

від боржника: Варданян А.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СП «Стан-Комплект» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» про стягнення заборгованості за договором № 87 від 03.02.2012 р. у розмірі 223 659, 82 грн., а також 3 % річних у розмірі 15 055, 68 грн. та 170 867, 58 грн. - інфляційних втрат. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором № 87 від 03.02.2012 р. щодо оплати спожитої теплової енергії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2015 р. порушено провадження у справі № 910/18637/15 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 17.08.2015 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2015 р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «Стан-Комплект» задоволено та присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «Стан-Комплект» заборгованість у розмірі 223 659, 82 грн., 3 % річних у розмірі 15 055, 68 грн. 170 867, 58 грн. - інфляційних втрат та 8 191, 66 грн. - судового збору, виконання рішення у даній справі відстрочено до 01.01.2016 р.

07.09.2015 р. Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ у справі № 910/18637/15 на виконання рішення суду від 17.08.2015 р.

22.03.2016 р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва Публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» направило заяву про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2015 р. у справі № 910/18637/15 до 10.01.2017 р.

В обґрунтування своєї заяви Публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» посилається на те, що боржником здійснюються заходи, спрямовані на відновлення діяльності на газовому родовищі «Стрілкове» (Генічеського району, Херсонської області), видобутий газ на якому є єдиним джерелом доходів для Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз». При цьому для експлуатації виробничих об'єктів на газовому родовищі та відновлення діяльності самого товариства боржником прийнято на роботу працівників, яким відповідно до Кодексу законів про працю необхідно сплачувати заробітну плату. Боржник зазначає, якщо заява про відстрочку виконання рішення не буде задоволена судом, це призведе до звільнення/скорочення працівників, що потягне за собою негативні наслідки у вигляді можливих аварій, технічних збоїв, соціальної напруги в Генічеському районі, Херсонської області. Надана Господарським судом міста Києва відстрочка виконання рішення від 17.08.2015 р. по справі № 910/18637/15, як зазначає боржник, буде використана Публічним акціонерним товариством «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» для відновлення експлуатації газового родовища для постачання газу споживачам на території Геніченського району Херсонської області, відновлення контролю за підрахунком видобутого природного газу, здійснення моніторингу щодо недопущення появи аварій, екологічних катастроф, вироблення механізму повернення природного газу з тимчасово окупованої території до газотранспортної системи України, а також розміщення надлишків природного газу видобутого на газовому родовищі «Стрілкове» в літній період.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2016 р. заяву Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» призначено до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін.

01.04.2016 р. через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва стягувач подав відзив на заяву щодо надання відстрочки виконання рішення суду, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю «СП «Стан-Комплект» проти заяви про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2015 р. у справі № 910/18637/15 до 10.01.2017 р. заперечило повністю зазначивши, що при укладанні договору, який був предметом розгляду справи № 910/18637/15 по суті, позивач обґрунтовано розраховував на отримання винагороди в еквіваленті курсу 8 грн./1 дол. США, при цьому на даний час співвідношення долар США/гривня становить 28-30 грн./1 долар США, тобто позивач при розмірі основного боргу 224 000 грн. отримає еквівалент не 28 000 доларів США, а у ліпшому разі - 7 500 доларів США. Тож оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «СП «Стан-Комплект» вже і так понесло значні збитки на курсових різницях, що суттєво порушило його фінансові інтереси стягувач просить відмовити у задоволенні заяви.

У даному судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» підтримав подану заяву.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «Стан-Комплект» заперечив проти задоволення заяви про відстрочку виконання рішення, оскільки це призведе до негативних фінансових наслідків для стягувача.

Розглянувши заяву Публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» про відстрочку виконання рішення, заслухавши пояснення представника боржника, дослідивши наявні у справі документи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вищевказаної заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим Кодексом та Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Питання про відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання розглядається судом у встановлений законом строк. Відповідне рішення може бути оскаржене у встановленому законом порядку.

При цьому, норми чинного господарського процесуального законодавства не містять визначення "винятковий випадок", тому це поняття є оціночним.

Процесуальний закон не наводить переліку обставин, за наявності яких може бути надано відстрочку виконання судового рішення, і покладає розв'язання цього питання безпосередньо на суд, який розглядає відповідну заяву.

Отже, виходячи із наведеного, законодавець у будь-якому випадку пов'язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» господарський суд на підставі статті 121 Господарського процесуального кодексу України має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Відповідно до п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Разом з тим суд відзначає, що Публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» є юридичною особою, метою діяльності якого, в тому числі є отримання прибутку.

За приписами ст. 62 Господарського кодексу України підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Підприємництвом за змістом ст. 41 Господарського кодексу України це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тобто, здійснюючи свою господарську діяльність, Публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» одночасно несе пов'язані з нею ризики, в тому числі й фінансові.

Відтак, направлення коштів боржником на виплату заробітної плати та для вирішення питань експлуатації технічного комплексу газового родовища не є винятком у розумінні приписів ст. 121 Господарського процесуального кодексу України адже, укладаючи господарський договір, кожна зі сторін приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому та, при цьому, учасник договору не має відповідати за негативні наслідки підприємницької діяльності контрагента.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відсутність у боржника грошових коштів не може свідчити про неможливість виконання рішення суду.

Надані ж представником Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» документи не дають суду можливості дійти висновку про неможливість виконання рішення суду у встановлені законодавством строки.

Інших доказів, на підставі яких можливо було б дійти висновку про неможливість виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2015 р. у справі № 910/18637/15 у встановлений законодавством строк, заявником суду не надано.

При цьому, вирішуючи питання щодо відстрочки, суд також враховує, що у даному випадку відстрочка виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2015 р. у справі № 910/18637/15 матиме негативні наслідки для Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «Стан-Комплект».

Щодо посилань боржника заявника на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2016 р. №910/23142/14 в аналогічних спорах, за результатами розгляду яких суди дійшли висновку про наявність підстав для застосування норм ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, суд відзначає, що за правилами ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

За імперативними приписами ст.ст. 32, 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд встановлює обставини справи та приймає відповідне рішення за результатами оцінки наданих учасниками процесу доказів, не надаючи перевагу жодному з них.

Відтак, рішення місцевих судів, які містять висновки щодо застосування певних правових норм та прийняті за результатами оцінки конкретних обставин справи та наявних у справі доказів, а також висновки апеляційної та касаційної інстанції щодо правильності застосування таких норм, не є джерелом права у розумінні Господарського процесуального кодексу України та не є обов'язковими для врахування судами при вирішені аналогічних спорів.

Тож, здійснивши оцінку наявних матеріалів справи відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, ?

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2015 р. у справі № 910/18637/15.

Дана ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені чинним законодавством.

Суддя Пригунова А.Б.