ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Справа № 910/257/15-г
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Погребняка В.Я.,
суддів:Білошкап О.В., Удовиченка О.С.,
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"
на рішеннягосподарського суду Хмельницької області від 16.02.2015 року
та постановуРівненського апеляційного господарського суду від 03.11.2015 року
у справі№ 910/257/15-г господарського суду Хмельницької області
за позовомДочірнього підприємства "Екотехнологія-Сервіс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехнологія"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Євро Лізинг"
третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль"
провизнання права власності,
за участю представників сторін: від Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" - Сандуляк С.А. дов. № 212/13-Н від 28.02.2013 року,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 16.02.2015 року у справі № 910/257/15-г (суддя - Дячук Т.В.) позов Дочірнього підприємства "Екотехнологія-Сервіс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехнологія" (далі - ДП "Екотехнологія-Сервіс") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Лізинг" (далі - ТОВ "Євро Лізинг") про визнання права власності задоволено та визнано за ДП "Екотехнологія-Сервіс" право власності на автомобіль марки Volkswagen Caddу Combi 1,6 № шасі WV2ZZZ2KZ8X150917, реєстраційний № АА 4123 НТ. Присуджено до стягнення з ТОВ "Євро Лізинг на користь ДП "Екотехнологія-Сервіс" 3 217 грн. 75 коп. витрат зі cплати судового збору за подання позову.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.11.2015 року у справі 910/257/15-г (головуючий суддя - Грязнов В.В., суддя - Мельник О.В., суддя - Розізнана І.В.) апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (далі - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") на рішення господарського суду Хмельницької області від 16.02.2015 року у справі № 910/257/15-г залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Хмельницької області від 16.02.2015 року та постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.11.2015 року у справі № 910/257/15-г, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Хмельницької області від 16.02.2015 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03.11.2015 року у справі № 910/257/15-г скасувати. Прийняти нове рішення, яким у позовній вимозі ДП "Екотехнологія-Сервіс" до ТОВ "Євро Лізинг" про визнання права власності на автомобіль марки Volkswagen Caddу Combi 1,6 № шасі WV2ZZZ2KZ8X150917, реєстраційний № АА 4123 НТ відмовити. Стягнути з ДП "Екотехнологія-Сервіс" на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" витрати зі сплати судового збору у сумі 3 861 грн.

В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема ст. ст. 6, 316, 317, 319, 321, 627, 649 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. ст. 175, 187 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

ТОВ "Євро Лізинг" подало до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", в якому просить її задовольнити та скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 16.02.2015 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03.11.2015 року у справі № 910/257/15-г. Прийняти нове рішення, яким відмовити у позовній вимозі ДП "Екотехнологія-Сервіс" до ТОВ "Євро Лізинг" про визнання права власності на автомобіль.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2015 року ДП "Екотехнологія-Сервіс" звернулося до господарського суду з позовом до ТОВ "Євро Лізинг" про визнання права власності на автомобіль марки Volkswagen Caddу Combi 1,6 № шасі WV2ZZZ2KZ8X150917, реєстраційний № АА 4123 НТ.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 16.02.2015 року у справі № 910/257/15-г позов задоволено та визнано за ДП "Екотехнологія-Сервіс" право власності на автомобіль марки Volkswagen Caddу Combi 1,6 № шасі WV2ZZZ2KZ8X150917, реєстраційний № АА 4123 НТ.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 року у справі № 910/257/15-г частково задоволено апеляційну скаргу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" і скасовано рішення господарського суду Хмельницької області від 16.02.2015 року. При цьому, провадження у справі № 910/257/15-г припинено через неможливість вирішення даного спору господарським судом в порядку окремого позовного провадження. На думку суду апеляційної інстанції, його розгляд повинен здійснюватись в межах справи про банкрутство № 924/1282/13 ТОВ "Євро Лізинг".

Постановою Вищого господарського суду України від 08.09.2015 року у справі № 910/257/15-г вказану постанову суду апеляційної інстанції скасовано та передано справу № 910/257/15-г на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи дану постанову, суд касаційної інстанції вказав на порушення судом апеляційної інстанції ст. ст. 12, 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції Закону N4212-VI від 22.12.2011 року (далі - Закон про банкрутство), щодо визначення підсудності спору. Зокрема, суд касаційної інстанції зазначив, що в даному випадку спір про визнання права власності на автомобіль марки Volkswagen Caddу Combi 1,6 № шасі WV2ZZZ2KZ8X150917, реєстраційний №АА 4123 НТ, є майновим, виник після оплати Позивачем залишкової вартості транспортного засобу в сумі 58 597 грн. 01 коп., на виконання угоди про достроковий викуп 30.07.2014 року, тобто після порушення провадження у справі № 924/1282/13 про банкрутство ТОВ "Євро Лізинг" (ухвала від 28.10.2013 року), а тому даний позов розглянутий господарським судом Хмельницької області, в провадженні якого перебуває справа № 924/1282/13 про банкрутство ТОВ "Євро Лізинг", за належною підсудністю, визначеною приписами ГПК України та Законом про банкрутство.

За результатами нового розгляду справи Рівненським апеляційним господарським судом прийнято постанову від 03.11.2015 року, якою апеляційну скаргу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на рішення господарського суду Хмельницької області від 16.02.2015 року у справі № 910/257/15-г залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог, виходячи з такого.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ТОВ "Євро Лізинг"-лізингодавець та ДП "Екотехно-логія-Сервіс" - лізингоодержувач, 09.09.2008 року уклали договір фінансового лізингу № 944 (далі - Договір лізингу), відповідно до розділу 2 якого, лізингодавець передає, а лізингоодержувач отримує в платне користування на умовах фінансового лізингу транспортні засоби у відповідності із замовленням на транспортні засоби.

Розділом 3 Договору лізингу, лізингоодержувачу надається право користуватись предметом лізингу протягом строку, вказаного в плані лізингу. За переданий у лізинг транспортний засіб лізингоодержувач, згідно з п.п. 5.1,5.2 Договору, в період з дати надання до завершення строку лізингу сплачує лізингові платежі в розмірі та в строки сплати встановлені в Плані лізингу (додаток 3 до договору) та інших додатках. Лізингові платежі включають: суму, яка відшкодовує при кожному платежі частину вартості транспортних засобів; комісію лізингодавця за наданий у лізинг транспортний засіб; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням цього договору.

Після закінчення терміну дії цього договору і при виконанні його умов лізингоодержувач має пріоритетне право набути у власність предмет лізингу, сплативши лізингодавцю залишкову вартість транспортних засобів, зазначену у Плані лізингу. Лізингоодержувач може набути право власності на транспортний засіб тільки за договором його купівлі-продажу, який стає додатком до цього Договору з моменту його підписання сторонами (пункт 6.4 Договору).

Договір лізингу (п.6.6) передбачає також право лізингоодержувача на достроковий викуп транспортного засобу, але не раніше 12 місяців з дати передачі транспортного засобу у лізинг. В такому випадку лізингоодержувач має сплатити всі необхідні лізингові платежі за весь термін дії Плану лізингу, а також платежі за послуги, надані лізингодавцем, штрафні санкції (у разі їх наявності) згідно договору та інші платежі, які пов'язані із використанням транспортного засобу і не входять до щомісячних лізингових платежів (при їх наявності) та залишкову вартість транспортного засобу, яка розраховується за формулою. Лізингоодержувач може набути право власності на транспортний засіб тільки за договором його купівлі-продажу, який з моменту його підписання сторонами стає додатком до Договору лізингу.

Лізингоодержувач, згідно з п.7.16 Договору лізингу зобов'язаний вчасно та у повному обсязі сплачувати лізингодавцю всі необхідні лізингові платежі, а також платежі за послуги, надані лізингодавцем, штрафні санкції відповідно до положень договору та інші платежі, які пов'язані із використанням транспортного засобу і не входять до складу місячних лізингових платежів.

Згідно з п. 9.5 Договору, по закінченню терміну дії договору та виконання за цим договором всіх зобов'язань лізингоодержувачем, лізингодавець зобов'язаний передати транспортний засіб у власність лізингоодержувачу у відповідності до положень, які зазначені в п. 6.4 Договору лізингу.

Право власності на предмет фінансового лізингу набувається лізингоодержувачем після сплати повної суми лізингових платежів на дату переходу права власності на транспортний засіб та залишкової вартості згідно з цим договором, але не раніше 12 місяців від дати надання транспортного засобу. Перехід права власності на транспортний засіб до лізингоодержувача оформляється всіма необхідними документами, що передбачені чинним законодавством (п.п.12.5, 12.6 Договору лізингу).

Відповідно до п.13.1.3 Договору лізингу його дія може бути достроково припинена на вимогу банку або іншої фінансової установи у зв'язку зі зверненням такою установою банку або іншою фінансовою установою, стягнення на транспортний засіб, що був наданий у заставу на користь зазначеної установи банку або іншої фінансової установи, якщо остання не здійснить відступлення усіх прав лізингодавця за цим договором на користь третьої особи.

Після закінчення строку лізингу, транспортний засіб, переданий лізингоодержувачу згідно з договором, може бути переданий у власність лізингоодержувача тільки після сплати ним залишкової вартості транспортного засобу відповідно до умов договору та законодавства України (п. 14.1 Договору лізингу).

Договір лізингу вступає в дію з моменту його підписання, термін його дії зумовлений строком лізингу, який вказується в Плані лізингу окремо щодо кожного транспортного засобу. Договір лізингу припиняє свою дію після виконання сторонами своїх зобов'язань за ним (п.п. 19.1, 19.2 Договору лізингу).

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що сторони уклали додаткову угоду №1 до Договору лізингу щодо вступу в дію з 27.10.2008 року змін до Плану лізингу по сплаті лізингових платежів. Договір лізингу та додаткову угоду підписано уповноваженими представниками та скріплено відтисками печаток сторін.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, на виконання умов Договору лізингу Товариство передало, а Підприємство прийняло транспортний засіб, а саме: Volkswagen Caddy Combi 1,6 № шасі WV2ZZZ2KZ8X150917, реєстраційний №АА 4123 НТ, що відображено в акті прийомання-передачі (додаток 2 до Договору лізингу).

Зобов'язання з повної та своєчасної сплати лізингових та інших платежів Позивач виконав у повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками, прибутковими касовими ордерами, в тому числі сплатив залишкову вартість транспортного засобу в сумі 58 597 грн. 01 коп.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на вимогу Підприємства, яка міститься в листі від 10.02.2014 року, Товариство повідомило про неможливість передачі права власності на транспортний засіб Volkswagen Caddy Combi 1,6 № шасі WV2ZZZ2KZ8X150917, державний реєстраційний №АА 4123 НТ у зв'язку із судовою забороною, застосованою ухвалою господарського суду Хмельницької області від 28.10.2013 року при порушенні справи № 924/1282/13 про банкрутство ТОВ "Євро Лізинг", згідно якої Товариству заборонено відчужувати основні засоби та предмети застави.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", який змінив назву на ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - кредитор та ТОВ "Євро Лізинг"- позичальник уклали 05.09.2008 року Кредитний договір № 010/08/4062 із змінами і доповненнями внесеними додатковими угодами (далі - Кредитний договір), відповідно до п.1.1 якого кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 9 473 811,31 доларів США, а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором.

Для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором ТОВ "Євро Лізинг" та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" уклали договір застави транспортних засобів від 05.09.2008 року № 11/1-2558 (далі - Договір застави), відповідно умов якого в заставу банку було передано рухоме майно, а саме транспортні засоби у кількості 360 одиниць.

Одним із заставних автомобілів є транспортний засіб Volkswagen Caddy Combi 1,6 № шасі WV2ZZZ2KZ8X150917, державний реєстраційний № АА 4123 НТ, номер свідоцтва про державну реєстрацію ААС394587, на який було накладено обтяження.

Крім того, судами встановлено, що ТОВ "Євро Лізинг" - заставодавець та Банк-заставодержатель уклали договір застави майнових прав від 05.09.2008 року № 11/1-2557 із змінами та доповненнями (далі - Договір застави майнових прав), відповідно до умов якого договір забезпечує вимоги заставодержателя, що витікають з Кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань, заставодавець на умовах передбачених цим договором, передає у заставу майнові права на отримання лізингових платежів за договорами лізингу, які зазначені у додатку № 1 до цього договору та в яких заставодавець виступає кредитором. Боржниками по відношенню до заставодавця за договорами лізингу є особи, що зазначені, як лізингоодержувачі, у додатку №1 до цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, задовольняючи даний позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про визнання права власності на предмет лізингу є обґрунтованою, оскільки свої зобов'язання за договором фінансового лізингу від 09.09.2008 року № 944 позивач виконав вчасно і в повному обсязі, проте відповідач не передав йому транспортний засіб в установлений строк у власність.

Переглядаючи рішення суду в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції вказав на те, що оскільки при укладенні договору лізингу сторони передбачили подальшу передачу предмета лізингу у власність лізингоодержувача і ту обставину, що відповідач відповіді на пропозицію позивача укласти договір купівлі-продажу не надав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, виходячи з такого.

За приписами ст. ст. 11, 509 ЦК України, ст.174 ГК України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже, усі умови договору навіть ті, що не є обов'язковими для того чи іншого виду договору, проте погоджені сторонами та містяться у договорі, є обов'язковими для виконання сторонами за договором.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про фінансовий лізинг", якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до умов договору фінансового лізингу лізингоодержувач може набути право власності на транспортний засіб тільки за договором його купівлі-продажу, який стає додатком до цього Договору з моменту його підписання сторонами (пункт 6.4 Договору).

Підставою набуття права власності в даному випадку є договір купівлі-продажу транспортного засобу, оскільки умови договору фінансового лізингу не передбачають автоматичного переходу права власності на автомобілі від лізингодавця до лізингоотримувача.

Отже, незважаючи на те, що лізингоотримувачем виконані умови договору лізингу щодо сплати лізингових платежів, ним не виконано свого обов'язку щодо здійснення процедури оформлення права власності у порядку, визначеному договором.

Право власності відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Таким чином, судами попередніх інстанцій при вирішенні спору не враховано, що згідно договору фінансового лізингу та норм спеціального Закону України "Про фінансовий лізинг" заявник може набути право власності лише шляхом укладення договору купівлі-продажу, оскільки заявником не надано договору купівлі-продажу, укладеного відповідно до умов договору фінансового лізингу та доказів ухилення ТОВ "Євро Лізинг" від укладання такого договору купівлі-продажу, то підстави для визнання права власності на транспортний засіб за ДП "Екотехнологія-Сервіс" відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 11110 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1119 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги касаційна інстанція має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції повністю або частково і прийняти нове рішення.

Зважаючи на невірне застосування судами попередніх інстанцій вказаних норм матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про необхідність скасування рішення господарського суду Хмельницької області від 16.02.2015 року та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 03.11.2015 року у справі № 910/257/15-г.

При цьому, оскільки судами попередніх інстанцій повно встановлені обставини справи, проте їм дана неналежна правова оцінка, суд касаційної інстанції вважає за необхідне прийняти нове рішення, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог ДП "Екотехнологія-Сервіс" до ТОВ "Євро Лізинг" про визнання права власності на автомобіль марки Volkswagen Caddу Combi 1,6 № шасі WV2ZZZ2KZ8X150917, реєстраційний № АА 4123 НТ слід відмовити.

Також колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що у відповідності до ст. 49 ГПК України, з огляду на відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за подання апеляційної та касаційної скарг необхідно покласти на позивача ДП "Екотехнологія-Сервіс".

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" задовольнити.

Рішення господарського суду Хмельницької області від 16.02.2015 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03.11.2015 року у справі № 910/257/15-г скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Дочірнього підприємства "Екотехнологія-Сервіс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехнологія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Лізинг" про визнання права власності на автомобіль марки Volkswagen Caddу Combi 1,6 № шасі WV2ZZZ2KZ8X150917, реєстраційний № АА 4123 НТ відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Екотехнологія-Сервіс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехнологія" (03150, м. Київ, вул. Горького, 62, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лескова, 9, ) 1608 (одну тисячу шістсот вісім) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Екотехнологія-Сервіс" Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехнологія" (03150, м. Київ, вул. Горького, 62, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (01011, м. Київ, вул. Лескова, 9, ) 3861 (три тисячі вісімсот шістдесят одну) гривню 30 (тридцять) копійок судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Господарському суду Хмельницької області видати наказ.

Головуючий: Погребняк В.Я.
Судді: Білошкап О.В.
Удовиченко О.С.