ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 квітня 2016 року Справа № 915/329/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоМачульського Г.М. (доповідач),
суддівКоробенка Г.П.,
Сибіги О.М.,
перевіривши матеріали
заявиДержавного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод"
про прийняття додаткової постанови

до постановиВищого господарського суду України
від24.02.2016
у справі№915/329/15
Господарського суду Миколаївської області
за позовомзаступника військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України
доДержавного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод"
простягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2016, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2015 у даній справі скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Державне підприємство "Миколаївський бронетанковий завод" звернулось із заявою про винесення додаткового рішення до даної постанови щодо нового розподілу судового збору.

Заява обґрунтована тим, що за наслідками зміни чи скасування судового рішення у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про новий розподіл судових витрат. При цьому заявник зазначає, що відповідно до приписів статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання Державним підприємством "Миколаївський бронетанковий завод" апеляційної скарги повинні бути покладені на Міністерство оборони України.

Суд касаційної інстанції зазначає, що відповідно до приписів статті 88 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету (ч.1 п.2).

Пунктом 11 частини 2-ї статті 11111 цього кодексу передбачено, що за наслідками розгляду касаційної скарги суд приймає постанову, у якій має бути зазначено новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

Разом з тим, з приписів статті 49 наведеного кодексу, яка регламентує випадки та порядок розподілу господарських витрат, вбачається, що такий розподіл здійснюється лише за результатами вирішення спору. Крім того, цією статтею передбачено, що новий розподіл судових витрат здійснюється судом апеляційної або касаційної інстанції чи Верховним Судом України у разі скасування чи зміни ними рішення суду без передаючі справи на новий розгляд.

Таким чином суду касаційної інстанції надано право здійснювати новий розподіл судових витрат лише у тих випадках, у яких справа не передається на новий розгляд.

Між тим, як вбачається із вищенаведеної постанови суду касаційної інстанції, спір у даній справі залишається не вирішеним, а справа знаходиться на новому розгляді

Відповідно до положень статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із викладеного, у суду касаційної інстанції не виникло право вирішувати питання щодо нового розподілу судових витрат у даній справі, а у заявника не виникло право на звернення у суд із заявою про це.

Керуючись ст.ст. 49, 86, 108 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Державному підприємству "Миколаївський бронетанковий завод" у прийнятті заяви про прийняття додаткового рішення до постанови Вищого господарського суду України від 24.02.2016 у справі Господарського суду Миколаївської області у справі №915/329/15.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді Г.П. Коробенко

О.М. Сибіга