номер провадження справи 19/153/15-33/8/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016 Справа № 908/6108/15

За позовом Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, проспект Леніна, 206)

до Публічного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор (69600, м. Запоріжжя, Дніпропетровське шосе, 3)

про стягнення суми збитків

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 01/02-17/00060 від 05.01.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність № 1/05-к від 30.12.2015 р.;

ВСТАНОВИВ:

Запорізька міська рада звернулася в господарський суд Запорізької області із позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства Запоріжтрансформатор 46277,00 грн. збитків.

Обґрунтовуючи позов позивач у якості правової підстави посилається на ст. ст. 15, 16, 22, 611, 612, 638, 640-642, 646, 649 Цивільного кодексу України, ст. ст. 69, 71 Бюджетного кодексу України, ст. 10, 59, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 36, 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності. Вказує, що 15.08.2013 за № ЗП 99 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на обєкті будівництва «Реконструкція «Прибудова до складального корпусу № 2. Пристрій санвузлів»; м. Запоріжжя, Дніпропетровське шосе, 3, ПАТ Запоріжтрансформатор. Замовником будівництва є ПАТ Запоріжтрансформатор.

Частиною 2 статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (частина 3 статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності). Частиною 1 статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності закріплено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до Закону.

24.12.2012 р. Запорізькою міською радою прийнято рішення № 77 Про Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя. Пунктом 3. 3 зазначеного Порядку передбачено, що замовник, який має намір укласти Договір, зобов'язаний звернутися з заявою до міського голови. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту (Договір) укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

ПАТ Запоріжтрансформатор не зверталось у встановленому законом порядку до міського голови щодо укладення Договору про пайову участь.

13.06.2014р. за № ЗП 78 Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

За твердженням позивача, ПАТ Запоріжтрансформатор порушено вимоги статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та Порядку, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2012 р. № 77. Внаслідок невиконання ПАТ Запоріжтрансформатор встановленого законом обовязку щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальній громаді м. Запоріжжя завдано збитки в розмірі 46277,00 грн. При цьому розмір збитків визначено виходячи з кошторисної вартості будівництва обєкту, яка складає суму 462770,01грн., і, відповідно, розмір пайової участі, яку повинен був сплатити відповідач складає 10% від зазначеної суми 46277грн., що узгоджується з Порядком залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя.

Посилаючись на викладене, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.12.2015р. (суддя Давиденко І.В.) порушено провадження у справі № 908/6108/15, справі присвоєно номер провадження 19/153/15, судове засідання призначено на 13.01.2016 р.

Ухвалою суду від 13.01.2016 р. розгляд справи № 908/6108/15, на підставі ст. 77 ГПК України, відкладено на 26.01.2016 р.

Ухвалою суду від 26.01.2016 р. розгляд справи № 908/6108/15, на підставі ст. 77 ГПК України, відкладено на 04.02.2016 р.

02.02.2016 р. відповідно до ч. 3 ст. 2-1 ГПК України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 р., у звязку з перебуванням судді Давиденко І.В. на лікарняному, справу № 908/6108/15 передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.

Ухвалою суду від 02.02.2016 р. справу № 908/6108/15 прийнято до провадження суддею Мірошниченко М.В. з привласненням їй номеру провадження 19/153/15-33/8/16; розгляд справи розпочато заново та призначено на 23.02.2016 р.

Згідно повідомлення № 908/6108/15 від 23.02.2016 р., у звязку з перебуванням судді Мірошниченко М.В. на лікарняному, розгляд справи було перенесено на 09.03.2016 р.

Ухвалою суду від 09.03.2016 р. на підставі ст. 69 ГПК України було продовжено строк розгляду справи - до 18.04.2016 р, розгляд справи на підставі ст. 77 ГПК України відкладено на 05.04.2016 р.

Відповідач проти позову заперечив. Свою правову позицію виклав у письмовому відзиві. Зокрема, зазначив, що договір про пайову участь до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію між сторонами не укладався, тому вважає, що право позивача на отримання грошових коштів у вигляді пайової участі у розвитку інфраструктури міста не порушено, оскільки укладення договору про пайову участь є обов'язковим і повинно передувати прийняттю об'єкта будівництва в експлуатацію. Крім того, оскільки між відповідачем і позивачем не укладено договір про пайову участь, у якому відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 2.1 Правил № 77 визначався б розмір пайової участі у розвитку інфраструктури, то вважає, що у позивача не виникли збитки у вигляді упущеної вигоди, а розрахунок їх розміру, наведений позивачем у позові, є орієнтовним та не ґрунтується на жодній нормі права. Наголошує, що у діях відповідача відсутні будь-які ознаки протиправної поведінки по відношенню до позивача, що призвела до виникнення збитків. Також вважає, що позивач не довів ані розміру заявлених збитків, ані того, що відповідач є особою, діями або бездіяльністю якої позивачеві було спричинено збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 46277,00 гри.

Видана відповідачу декларація про готовність об'єкта до експлуатації № ЗП78 від 13.06.2015р. свідчить про те, що об'єкт будівництва «Реконструкція «Прибудова до складального корпусу №2. Пристрій санвузлів» по Дніпропетровському шосе, 3 в м. Запоріжжі прийнято в експлуатацію. Зазначена декларація недійсною не визнана та в суді не оспорювалась. Відтак, для реєстрації декларації чинне на той час законодавство не вимагало як подання замовником (відповідачем) договору про пайовий внесок у розвитку інфраструктури населеного пункту, так і не визначало сутність такого договору в якості перешкоди для введення об'єкта в експлуатацію. За таких обставин, укладення між сторонами договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста не було обов'язковою передумовою для подальшого прийняття об'єкта в експлуатацію 13.06.2014р. На час звернення позивача до відповідача у серпні 2015 року з вимогою № 01/02-21/02537 від 04.08.2015р. про сплату суми збитків, замовником (відповідачем) вже були оформлені відповідні документи та об'єкт будівництва був прийнятий в експлуатацію. Відповідач звертає увагу суду на те, що позивач звернувся до відповідача із зазначеною письмовою вимогою 01/02-.21/02537 від 04.08.2015р. лише у серпні 2015р., тобто відповідні дії позивача мали місце вже після, а не до моменту введення об'єкта в експлуатацію (13.06.2014р.), а з пропозицією або вимогою про укладання .договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста, позивач не звертався до відповідача взагалі.

Посилаючись на те, що, минув передбачений законом граничний термін для укладення такого виду договору (до введення об'єкта в експлуатацію), і чинне законодавство у сфері містобудування не передбачає можливість продовження чи відновлення цього терміну, відповідач вважає, що позов про стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (величини пайового внеску) задоволенню не підлягає.

У письмовому запереченні на відзив, позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», вказує, що вказаною нормою передбачено право позивача на отримання коштів участі, а також встановлено обов'язок відповідача сплатити позивачу пайову участь. Отже, на думку позивача, перерахування відповідачем коштів пайової участі до місцевого бюджету є обов'язковим в силу закону. Наголошує, що ненадходження коштів пайової участі характеризуються у розумінні упущеної вигоди - коли наявне майно потерпілої сторони не збільшується, хоча і могло б збільшитися, якби зобов'язання було виконане належним чином. Таким чином, відповідач не виконав свій обов'язок щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя та перерахуванні коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Отже, внаслідок невиконання відповідачем обов'язку зі сплати коштів пайової участі, територіальній громаді міста в особі Запорізької міської ради завдано збитки у розмірі коштів несплаченої пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. З огляду на зазначене, розмір збитків, завданих протиправною поведінкою ПАТ Запоріжтрансформатор, становить розмір коштів несплаченої відповідачем пайової участі. Відповідно до пункту 15 декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області від 13.06.2014 за № ЗП 78, кошторисна вартість будівництва об'єкту «Реконструкція «Прибудова до складального корпусу № 2. Пристрій санвузлів»; м. Запоріжжя, Дніпропетровське шосе, 3, ПАТ Запоріжтрансформатор, становить 462 770,00 грн. Згідно з розрахунком, наведеним у позовній заяві Запорізької міської ради від 04.11.2015 № 01/02-17/04001, розмір пайової участі ПАТ Запоріжтрансформатор складає 46277,00 грн., що становить 10% загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта.

При цьому, посилаючись на ОСОБА_1 та Порядок, позивач відзначає, що безпосередньо на замовника покладено обов'язок звернутися до міської ради та укласти договір про пайову участь. Відповідач не повідомив про реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва «Реконструкція «Прибудова складального корпусу № 2. Пристрій санвузлів»; м. Запоріжжя, Дніпропетровське шосе, З, ПАТ Запоріжтрансформатор та не звернувся до виконавчого комітету Запорізької міської ради щодо укладення договору про пайову участь. Таким чином, позивач не знав та не міг знати про виконання будівельних робіт відповідачем. А отже, до повідомлення виконавчому комітету Запорізької міської ради про реєстрацію ПАТ Запоріжтрансформатор декларації про готовність об'єкта до експлуатації, орган місцевого самоврядування позбавлений можливості вчинити заходи щодо укладення договору про пайову участь до вводу об'єкта в експлуатацію.

Запис розгляду справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмноапаратного комплексу «Оберіг».

Представник позивача в судових засіданнях підтримав доводи, викладені в позовній заяві та доповнення до неї в повному обсязі.

Представник відповідача підтримав доводи відзиву на позовну заяву та доповнення до нього.

В судовому засіданні 05.04.2016 р. прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 15.08.2013 за № ЗП 99 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на обєкті будівництва «Реконструкція «Прибудова до складального корпусу № 2. Пристрій санвузлів»; м. Запоріжжя, Дніпропетровське шосе, 3, ПАТ Запоріжтрансформатор. Замовником будівництва є ПАТ Запоріжтрансформатор.

24.12.2012 р. за № 77 Запорізькою міською радою було прийнято рішення про затвердження Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя (далі - Порядок).

Відповідно до п. 3.3 та 3.6 зазначеного Порядку замовник, який має намір укласти Договір, зобов'язаний звернутися з заявою до міського голови. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту (Договір) укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

ПАТ Запоріжтрансформатор не звернулось у встановленому законом порядку до Запорізької міської ради щодо укладення Договору про участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Запоріжжя (Договору про пайову участь).

13.06.2014р. за № ЗП 78 Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

Таким чином, за твердженням позивача, відповідачем порушено вимоги статті 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та Порядку, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2012 р. за № 77.

Як зазначає позивач, внаслідок невиконання ПАТ Запоріжтрансформатор встановленого законом обов'язку щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальній громаді м. Запоріжжя завдано збитки в розмірі 46277,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору шляхом добровільного виконання простроченого зобов'язання відповідачем, Запорізька міська рада, в інтересах територіальної громади м. Запоріжжя, звернулась до відповідача з вимогою про відшкодування збитків в розмірі внеску пайової участі (лист від 04.08.2015 вих. № 01/02-21/02527). До вимоги додано розрахунок та обґрунтування збитків, а також встановлено строк виконання, а саме двадцятиденний термін з дня отримання даної вимоги.

Відповідач отримав вимогу 12.08.2015р., однак у встановлений строк не виконав її.

Позовна вимога про стягнення з ПАТ Запоріжтрансформатор збитків в сумі 46277,00 грн., стала предметом судового розгляду у даній справі.

Частинами 2 та 3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Відповідно до приписів абз. 1 ч. 9 ст. 40 вказаного Закону, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

За змістом абз. 7 ч. 9 ст. 40 цього Закону, кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

За приписами ч. 1 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2012 р. № 77 було затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя (далі - Порядок).

За змістом пунктів 1.4, 1.5, 2.1, 3.1, 3.6 Порядку замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у м. Запоріжжі, зобов'язаний взяти участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, крім випадків, передбачених п.5 даного Порядку; Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до бюджету розвитку м. Запоріжжя коштів для створення і розвитку вищезазначеної інфраструктури; Величина пайової участі у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя визначається у договорі про участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, укладеному з виконавчим комітетом Запорізької міської ради, а особі міського голови, відповідно до встановленого цим Порядком розміру пайової участі, з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва, об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, та не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя; Договір про пайову участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя (Договір) укладається під час надання департаментом архітектури та містобудування міської ради замовнику містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки (у відповідності до нормативів для одиниці створеної потужності) або після надходження до виконавчого комітету міської ради повідомлення про реєстрацію декларації про початок будівельних робіт та дозволу на виконання будівельних робіт; Договір про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Листом № 23-11/6294/6-11 від 22.07.2011 р. "Про пайову участь забудовників у створенні та розвитку інфраструктури населених пунктів" Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України надало роз'яснення, відповідно до яких нормами абзацу першого частини дев'ятої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» роз'яснено, що договір по пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту має укладатися до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Отже, вищевикладеними правовими нормами встановлено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту повинен укладатись із замовником будівництва до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Факт прийняття об'єкта будівництва відповідача в експлуатацію підтверджується Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованою 13.06.2014р. інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області за № ЗП 78.

Зазначена дата, в силу приписів п. 11 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 № 461, є датою прийняття об'єкту в експлуатацію.

Судом встановлено, що як до настання дати прийняття об'єкту в експлуатацію, так і на час розгляду справи, договір пайової участі з відповідачем укладено не було.

Позивач з будь-якими пропозиціями щодо укладання договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя до відповідача у період виконання робіт не звертався, а також не звертався до суду у передбачений законом термін для спонукання відповідача укласти відповідний договір.

Враховуючи, що норми ч. 9 ст. 40 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності", носять імперативний характер, на даний час, тобто після введення об'єкта будівництва в експлуатацію, укладення договору є неможливим.

За змістом статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Вказане вище кореспондує положенням статті 173 Господарського кодексу України, згідно з якою господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі, кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку; при цьому відповідно до положень статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Положеннями статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Відповідно до положень статті 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються зокрема неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки особи; шкоди; причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вини.

Обов'язок відшкодувати збитки є загальною формою цивільно-правової відповідальності, яка настає для боржника за умови порушення ним зобов'язання.

Згідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема, з договору.

Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

В даному випадку, всупереч вимог Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності" договір (правочин) між позивачем та відповідачем, який передбачав би конкретний розмір пайової участі, порядок та строк його внесення тощо, укладений не був, а тому у відповідача перед позивачем не виникло зобовязання щодо сплати пайової участі, саме в разі невиконання якого позивач мав би право стягнути збитки у вигляді упущеної вигоди.

Отже, обов'язковою умовою виникнення зобов'язальних правовідносин є договір, а оскільки між сторонами у справі договір про пайову участь не укладався, то відповідні зобов'язальні правовідносини у сторін не виникли, а відтак і порушення зобов'язання зі сторони відповідача не відбулося.

Таким чином, в даному випадку відсутній склад цивільного правопорушення в діях відповідача, а саме: протиправна поведінка відповідача; відсутній факт заподіяння збитків відповідачем у вигляді упущеної вигоди, оскільки відсутнє саме зобовязання відповідача перед позивачем сплатити суму 46277,00грн.; відсутня вина відповідача у невиконанні зобовязання та заподіянні збитків.

Відсутність складу цивільного правопорушення (субєкт, обєкт, субєктивна та обєктивна сторони) є підставою для відмови у позові.

Інших підстав для виникнення у відповідача обов'язку зі сплати пайового внеску, передбачених ст.ст. 11, 509 ЦК України, позивачем не доведено.

Таким чином у позові слід відмовити.

Крім того, як вже зазначалось вище, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

В даному випадку, зобов'язальних відносин між сторонами не існує, тому порушення умов договору не може мати місця. А відтак, доводячи склад цивільного правопорушення у діях відповідача, треба довести, що його поведінка була неправомірною та протиправною. Протиправною поведінкою є різновид правової поведінки, що характеризується як соціальне відхилення від норми, зловживання правом та правопорушенням. Протиправною поведінка вважається тоді, коли суб'єкт права свідомо порушує норму права.

Матеріали справи свідчать, що 21.08.2013р. відповідач на виконання приписів ч. 7 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції що діяла протягом 2012р. та 2014р.) повідомив про початок реконструкції місцеву державну адміністрацію Ленінського району Запорізької міської ради за місцезнаходженням об'єкта будівництва, надіславши лист № 1/40-16-369 від 21.08.2013р. на ім'я її голови - ОСОБА_3 (копія наявнв в матеріали справи). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення Ленінська районна адміністрація у м. Запоріжжя отримала зазначений лист відповідача 27.08.2013р.

Наведене спростовує твердження позивача про необізнаність Запорізької міської ради щодо виконання відповідачем реконструкції об'єкту.

Крім того, з огляду на повноваження виконавчих органів міських рад у галузі будівництва, що встановлені у ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», позивач наділений, зокрема, правом звернення з пропозицією щодо укладення договору про пайову участь.

Проте, позивач лише у серпні 2015р. надіслав відповідачу письмову вимогу № 01/02-21/02537 від 04.08.2015р. про сплату суми збитків, а з пропозицією або вимогою про укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста не звертався до відповідача взагалі.

Судом встановлено, що поведінка відповідача не має ознак протиправності, а посилання позивача на порушення відповідачем статті 40 Закону України ,,Про регулювання містобудівної діяльності", не заслуговує на увагу, оскільки право оферти мав як відповідач, так і позивач, але договір пайової участі так і не був укладений.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, зокрема, у вигляді відшкодування збитків.

Згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором.

Частиною 4 ст. 623 Цивільного кодексу України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Суд вважає, що позивачем не надано доказів та не доведено того, що відповідач порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності; що одержання доходів безпосередньо від ПАТ «Запоріжтрансформатор» та у визначеному позивачем розмірі було заплановане в бюджеті міста Запоріжжя на відповідні роки; що він міг і повинен був отримати визначені доходи від відповідача в розмірі 46277,00 грн., і тільки дії (бездіяльність) відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати вказаний прибуток.

Крім того, Порядком залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, що затверджений Рішенням Запорізької міської ради № 77 від 24.12.2012 р., не надано роз'яснень щодо збитків внаслідок не сплати замовниками суми пайової участі, не встановлений порядок стягнення збитків, а тільки пунктом 7.1. передбачено право звернення до суду в разі виникнення спорів, пов'язаних з пайовою участю у розвитку інфраструктури міста.

Таким чином, позивачем не надано обґрунтування розміру збитків та визначення правового походження зазначених збитків, складу збитків та інших умов, передбачених главою 25 Господарського кодексу України, зокрема ч. 2 ст. 224, ст. 225 зазначеного Кодексу, наявність яких є обовязковою для стягнення збитків.

Враховуючи відсутність договірних зобов'язань між сторонами, відсутності протиправності поведінки у діях відповідача, причинно-наслідкового зв'язку між бездіяльністю відповідача та неотриманням позивачем коштів (оскільки договір про пайову участь міг би бути укладений за належних та своєчасних дій самого позивача), суд приходить до висновку про те, що склад цивільного правопорушення відсутній і є недоведеним з боку позивача.

У задоволенні позову слід відмовити.

Додатково слід зазначити, що аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 28.03.2016р. у справі № 920/881/15, від 30.07.2015р. у справі № 922/5993/14, від 09.03.2016р. у справі № 908/4580/15, від 01.07.2015р. у справі № 910/27583/14, від 28.09.2015р. у справі № 922/68/15, від 29.09.2015р. у справі № 922/854/15, від 20.10.2015р. у справі № 917/218/15, від 26.10.2015р. у справі № 922/216/15.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 08 .04.2016 р.

Суддя М.В. Мірошниченко