ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

06.04.2016 Справа № 907/1244/14

Суддя господарського суду Ушак І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „МП Груп 2000, м. Ужгород про на дії (бездіяльність) міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, м. Ужгород (далі орган ДВС) у даній справі за позовом публічного акціонерного товариства „Перехідний банк „Кристалбанк, м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю „МП Груп 2000, м. Ужгород (відповідач-1), та до приватного підприємства „Володимир, м. Ужгород (відповідач-2) про стягнення 104004,71 євро та 198254,51 грн.

представники сторін:

орган ОСОБА_1, представник за довіреністю;

стягувача (позивача) ОСОБА_2, представник за довіреністю;

заявника, боржника (відповідача 1) -не з"явився;

боржника (відповідача- 2) - не з"явився

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 03.02.15р. у даній справі позовні вимоги було задоволено повністю та стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача суму 104004,71 євро та 198254,51 грн. На виконання рішення судом 24.02.15р. видано відповідний наказ, який перебуває на примусовому виконанні в органі ДВС.

У межах виконавчого провадження органом ДВС арештовано майно (транспортні засоби) боржника відповідача-1 у справі, - здійснено його оцінку та передано на реалізацію на прилюдних торгах, проведення яких призначено на 16.02.16р.

9.02.16 до суду надійшла скарга боржника на бездіяльність органу ДВС у процесі примусового виконання зазначеного рішення суду про стягнення на користь позивача присуджених сум, за змістом якої боржник вважає, що виконавче провадження належить закінчити за приписами п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження (Закон) з огляду на те, що 20.01.16 засновник боржника прийняв рішення про припинення (ліквідацію) боржника, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Орган ДВС письмовими поясненнями та його представник у судовому засіданні заперечує проти скарги, посилаючись на відсутність передбачених за змістом наведеної скаржником норми Закону підстав для закінченя виконавчого провадження, оскільки юридичну особу боржника - ТОВ „МП Груп 2000 - не ліквідовано. До того ж станом на час судового розгляду даної справи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутня інформація і про перебування зазначеної юридичної особи у процесі припинення.

Стягувач письмові документально обгрунтовані пояснення по суті скарги суду не надав, його представник у ході судового засідання усно заперечує проти скарги з тих же підстав, що наведені органом ДВС.

Боржники, в тому числі, скаржник, належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду скарги, участі у судовому процесі уповноважених представників не забезпечили. За клопотанням скаржика розгляд скарги відкладався судом.

За змістом ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень, неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, розглянувши у судовому засіданні матеріали справи за скаргою боржника - ТОВ „МП Груп 2000, заслухавши пояснення представників органу ДВС та стягувача, керуючись законом, дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

При цьому суд виходив з наступного.

У ході судового розгляду справи встановлено, що у провадженні органу ДВС перебуває на виконанні виконавче провадження з примусового виконання рішення у даній справі від 3.02.15 про стягнення солідарно з відповідачів, в т.ч. скаржника у даній справі -ТОВ МП Груп 2000 - 104004,71 євро та 198254,51 грн.; у межах виконавчого провадження органом ДВС здійснено заходи з пошуку та арешту належного скаржнику майна (транспортних засобів), із залученням суб'єкта оціночної діяльності здійснено оцінку зазначеного майна та передано його на реалізацію на прилюдних торгах, які призначено на 16.02.16.

20.01.16 засновник боржника прийняв рішення про припинення останнього як юридичну особу шляхом ліквідації, про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДР). Скаржником долучено до матеріалів справи витягу з ЄДР, за даними якого станом на 27.01.16 боржник ТОВ МП Груп 2000 - перебував у стані припинення за рішенням засновників від 20.01.16.

21.01.16 боржник, посилаючись на наведені обставини звернувся до органу ДВС із заявою про зупинення (відкладення, закінчення) провадження виконавчих дій, і, оскільки орган ДВС зазначених дій не вчинив, листом від 2.02.16 повідомив про відсутність за змістом Закону підстав для зупинення або закінчення виконавчого провадження, боржник звернувся з даною скаргою до суду, вважаючи неправомірною бездіяльність органу ДВС.

Наведені спірні відносини учасників процесу у даній справі виникли у ході виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду від 3.02.15, тому регулюються приписами Закону України Про виконавче провадження (далі Закон).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) за змістом ст. 1, 2 Закону - це сукупність дій органів і посадових осіб державної виконавчої служби, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України та на яку покладається примусове виконання рішень в Україні, спрямованих на примусове виконання, зокрема, рішень судів, які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України „Про виконавче провадження (далі Закон) виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

За приписами ст. 91 Господарського кодексу України припинення господарського товариства, яким є скаржник, відбувається шляхом його, зокрема, ліквідації; ліквідація господарського товариства провадиться ліквідаційною комісією, призначеною його вищим органом, а у разі припинення товариства за рішенням суду - ліквідаційною комісією, сформованою відповідно до рішення суду; ліквідація господарського товариства вважається завершеною, а товариство таким, що припинилося, з дня внесення запису про його ліквідацію до державного реєстру.

За приписами ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації; юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті її ліквідації на підставі рішення про припинення юридичної особи, прийнятого учасниками юридичної особи, відповідно до ч. 12 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», здійснюється після закінчення процедури припинення.

За наведених фактичних обставин справи та з огляду на вищезгадані приписи чинного законодавства, вимоги скаржника про закінчення органом ДВС виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду не ґрунтуються на законі, оскільки за змістом п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону підставою закінчення виконавчого провадження є ліквідація юридичної особи боржника завершена у встановленому законом порядку із внесенням відповідного запису до ЄДР, а не саме лише прийняття рішення засновника про її ліквідацію, на що як на підставу оскарження бездіяльності органу ДВС посилається скаржник.

До того ж, за даними Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійсненого на запит суду у зв'язку із розглядом даної справи у ЄДР станом на 06.04.16 відсутні відомості про перебування товариства з обмеженою відповідальністю „МП Груп 2000 у процесі припинення.

За таких обставин в органу ДВС відсутні передбачені законом підстави для закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення грошових сум зі скаржника боржника у виконавчому провадженні. Доводи скаржника про протиправність бездіяльності органу ДВС невжиття заходів із закінчення виконавчого провадження - не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, відтак у задоволенні скарги належить відмовити.

З огляду на вищезазначене, керуючись Законом України „Про виконавче провадження, ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України,

суд ухвалив:

1. Відмовити у задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю „МП Груп 2000 на бездіяльність органу ДВС - міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції при здійсненні виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду у даній справі.

Суддя Ушак І.Г.