ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" квітня 2016 р. Справа № 903/242/15

Суддя господарського суду Волинської області Філатова С.Т., розглянувши

заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Едель-Бау" №б/н від 25.03.2016р. (вх.№01-59/60/16 від 30.03.2016р.) про відстрочку виконання рішення

по справі №903/242/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_2"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Едель-Бау"

про стягнення 131 881 062, 85 грн.

Суддя Філатова С.Т.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від заявника: ОСОБА_3, дов. від 23.02.2016р.

від позивача (стягувача): н/в

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України роз'яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Едель-Бау" звернулося до господарського суду з заявою №б/н від 25.03.2016р. (вх.№01-59/60/16 від 30.03.2016р.), в якій просить відстрочити виконання рішення господарського суду Волинської області від 24.03.2015р. по справі №903/242/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_2" до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Едель-Бау" про стягнення 131 881 062, 85 грн. до 01.09.2017р.

Заява обґрунтована таким:

На сьогоднішній день заявник перебуває у складному фінансовому становищі, що ускладнює виконання рішення суду. Сума, заявлена до стягнення за даним рішенням, є досить значною і сплата цієї суми може призвести до ліквідації підприємства, а у звязку з наявністю інших кредиторів товариства, до неможливості виконання зобов'язань у повному обсязі перед всіма кредиторами товариства.

Крім того, наявність інфляційних процесів в економіці держави, нестабільна політична ситуація в країні, все це негативно впливає на фінансовий стан та стабільність роботи підприємства.

Через скрутне фінансове становище ТОВ «Едель-Бау» змушене було тимчасово призупинити господарську діяльність.

ОСОБА_1 має намір відновити господарську діяльність та добровільно здійснювати погашення суми боргу.

ТОВ «Аудиторською фірмою «Аудит-Стандарт» з 12.01.2016р. по 02.03.2016р. було проведено аудит ТОВ «Едель-Бау» та 02.03.2016р. видано аудиторський висновок Звіт незалежного аудитора про фактичні результати виконання завдання з узгоджених процедур щодо аналізу фінансової звітності товариства.

Згідно п. 5.1. звіту, у порівнянні з нормативним значенням, економічні показники фінансової звітності станом на кінець 2014 року та на кінець 2015 року не відповідають встановленим нормативам та свідчать про поточну неплатоспроможність підприємства.

Непокритий збиток товариства на кінець звітного періоду становить 166 868,2 тис.грн.

Згідно п.5.2. звіту, аудиторською фірмою отримано показники структури власного капіталу для оцінки фінансової стійкості підприємства, здійснено порівняння цих показників з установчими документами та із залишками відповідних рахунків в Головній книзі станом на 31.12.2014р., 31.12.2015р. Зазначено, що результати аналізу вищенаведених показників фінансової звітності підприємства за 2015 рік свідчать, що підприємство має значення чистих активів в сумі -162 868,2 тис. грн., що є меншим значенням від показника статутного фонду та не відповідає встановленим вимогам cт. 155 ЦК України та чинного законодавства України, а економічні показники на вказані дати показують всі ознаки критичного стану підприємства.

Зазначено, що результат аналізу вищенаведених показників фінансової звітності підприємства в результаті проведення умовної реструктуризації в порівнянні з цими ж показниками, розрахованими станом на 31.12.2015р., свідчить, що переведення кредиторської заборгованості з поточної в довгострокову в цілому дозволило поліпшити показники ліквідності та платоспроможності підприємства. Поліпшення даних показників зумовлено відтермінуванням строків кредитної заборгованості, в той час як у підприємства залишається можливість генерувати кошти для її погашення.

Таким чином, зафіксовано, що у підприємства зявляється ймовірність виконати свої зобовязання перед кредиторами, якщо брати до уваги не тільки заборгованість по сумам, а і по термінам погашення зобовязань, що і пропонує підприємство - постатейну реструктуризацію балансу.

Результат аналізу показників фінансової звітності підприємства в результаті стягнення заборгованості в порівнянні з цими ж показниками, розрахованими станом на 31.12.2015р., показує, що стягнення кредиторської заборгованості за рахунок активів товариства в цілому погіршує показники ліквідності та платоспроможності підприємства.

До заяви долучив звіт від 02.03.2016р. ТОВ «Аудиторської фірми «Аудит Стандарт» про фактичні результати виконання завдання з узгоджених процедур щодо аналізу фінансової звітності ТОВ «Едель-Бау» станом на 31.12.2015р., довідку №1 від 25.03.2016р. директора ТзОВ "Едель-Бау" ОСОБА_4 про те, що на підприємстві ТзОВ "Едель-Бау" господарська діяльність не ведеться, рухоме та нерухоме майно відсутнє.

Ухвалою суду від 01.04.2016р. призначено розгляд заяви на 11.04.2016р. на 10:00 год.

08.04.2016р. електронною поштою від стягувача - ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2" надійшло клопотання №11/1-20042 від 08.04.2016р. про розгляд заяви в режимі відеоконференції у зв'язку із віддаленістю господарського суду Волинської області від місця перебування представника.

Заявник повідомив, що відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015р. №63 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 22.02.2016р. №213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації банку та повноваження ліквідатора банку строком на два роки до 19.03.2018р.

У поясненнях від 08.04.2016р. №11/2-20180 заяву про відстрочку рішення заперечив, мотивуючи тим, що на даний час відповідно до рішень НБУ та ФГВФО здійснюється процедура ліквідації ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2", спрямована в першу чергу на задоволення вимог держави в особі НБУ та Фонду, інших кредиторів банку, несвоєчасне повернення боржником грошових коштів завдасть збитку не тільки банку, а й державі в цілому.

Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не підлягає задоволенню, як таке, що не відповідає вимогам ст.74-1 ГПК України.

Згідно зі ст. 74-1 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони, третьої особи, прокурора, іншого учасника судового процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в обов'язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь.

Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується господарським судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за п'ять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає.

Ухвалою суду від 01.04.2016р. заяву призначено до розгляду на 11.04.2016р., клопотання стягувача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції надійшло до суду 08.04.2016р., тобто з порушенням строку, передбаченого статтею 74-1 ГПК України, для звернення із зазначеним клопотанням, що унеможливлює проведення судового засідання, призначеного на вищевказану дату, в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 11.04.2016р. представник заявника звернувся з клопотаннями про призначення розгляду заяви в колегіальному складі суду та відкладення розгляду заяви, які судом відхилені з огляду на таке:

Відповідно до ст. 4-6 ГПК України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

При цьому судом враховано, що розгляд заяви в порядку ст. 121 ГПК України відбувається тим же складом суду, що і розглядалась справа.

Справа №903/242/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_2" до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Едель-Бау" про стягнення 131 881 062,85грн. розглядалася суддею одноособово, як і попередньо подана заява боржника від 12.02.2016р. про відстрочку виконання рішення суду.

До того ж, складність справи є оціночним поняттям і визначається саме судом, а не заявником.

Щодо відкладення розгляду заяви:

У відповідності до вимог ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Вищий господарський суд України у п. 25 інформаційного листа від 11.04.2005р. №01-8/344 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році» розяснив, що господарський суд не може продовжити встановлений ч. 1 ст. 121 ГПК України строк розгляду заяви про відстрочку виконання рішення.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши долучені до заяви докази, господарський суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи із такого:

Рішенням господарського суду Волинської області від 24.03.2015 року у справі №903/242/15 стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Едель-Бау" на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_2" 131 881 062,85 грн., в тому числі: 110 000 000 грн. заборгованості за кредитним договором №13-2014 від 08.01.2014р., 15 495 232,88 грн. заборгованості по процентам, 2 193 972,60 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 501 990,64 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту, 288 853,20 грн. 3% річних, 2 767 741,86 грн. інфляційних збитків за несвоєчасне погашення боргу та 633 271,67 грн. інфляційних збитків за несвоєчасну сплату процентів. Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Едель-Бау" в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 73 080,00 грн.

06.04.2015р. на виконання рішення господарського суду Волинської області від 24.03.2015р. видано накази за №903/242/15-1 та №903/242/15-2.

18.02.2016р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Едель-Бау" звернулося до господарського суду із заявою №б/н від 12.02.2016р. про відстрочку виконання рішення господарського суду Волинської області від 24.03.2015р. по справі №903/242/15 до 13.02.2019р.

В обґрунтування заяви посилалось на складне фінансове становище, наявність негативного впливу інфляційних процесів в економіці держави, нестабільної ситуації в країні на фінансовий стан та стабільність роботи підприємства, призупинення господарської діяльності підприємства, недостатність коштів на рахунку підприємства для погашення заборгованості, відсутність рухомого та нерухомого майна.

Ухвалою суду від 01.03.2016р. в задоволенні заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Едель-Бау" №б/н від 12.02.2016р. про відстрочку виконання рішення відмовлено.

30.03.2016р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Едель-Бау" звернулося до господарського суду із заявою №б/н від 25.03.2016р. (вх.№01-59/60/16 від 30.03.2016р.), в якій просить відстрочити виконання рішення господарського суду Волинської області від 24.03.2015р. по справі №903/242/15 до 01.09.2017р.

В обґрунтування заяви послалось на Звіт ТОВ «Аудиторської фірми «Аудит Стандарт» від 02.03.2016р. про фактичні результати виконання завдання з узгоджених процедур щодо аналізу фінансової звітності ТОВ «Едель-Бау» станом на 31.12.2015р.

Повідомило, що ТзОВ "Едель-Бау" має намір відновити господарську діяльність та добровільно здійснювати погашення суми боргу.

В обґрунтування заяви долучило довідку №1 від 25.03.2016р. директора ТзОВ "Едель-Бау" ОСОБА_4 про те, що на підприємстві ТзОВ "Едель-Бау" господарська діяльність не ведеться, рухоме та нерухоме майно відсутнє, Звіт ТОВ «Аудиторської фірми «Аудит Стандарт» від 02.03.2016р. про фактичні результати виконання завдання з узгоджених процедур щодо аналізу фінансової звітності ТОВ «Едель-Бау» станом на 31.12.2015р.

Відповідно до ч.4 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 116 ГПК України передбачено, що виконання рішення господарського суду здійснюється на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Заява відповідача розглядається відповідно до вимог ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно п. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як вбачається з вимог ст. 121 ГПК України, задоволення заяви про відстрочку виконання рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Зазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може відстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Згідно п.10 постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження № 14 від 26.12.2003р." при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Як розяснив пленум Вищого господарського суду України в п.п. 7.1.1, 7.2. постанови №9 від 17.10.2012р. Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно зі ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона з допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 ГПК України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України і за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його виконання, має право відстрочити виконання рішення. Тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Обов'язковою умовою надання розстрочки чи відстрочки є, зокрема, не тільки обставини, підтверджені належними доказами щодо об'єктивної неможливості виконати рішення суду у строк, які, до того ж, мають бути винятковими, але й реальна можливість виконання такого рішення в подальшому.

Заявником не надано документів, проаналізувавши які, можна дійти висновку про неможливість або складність виконання рішення господарського суду та не наведено обставин виняткового характеру, які могли б слугувати підставою для відстрочки виконання рішення господарського суду; не доведено суду і винятковості обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду, як і жодним чином не обґрунтовано термін, на який слід відстрочити виконання судового рішення, не обґрунтовано і не подано доказів на підтвердження реальної можливості проведення розрахунків із стягувачем в майбутньому, оскільки відстрочка виконання рішення повинна забезпечити його виконання у межах строку відстрочення, а не ухилення від його виконання на певний час.

Наведені заявником в заяві та в судовому засіданні 11.04.2016р. підстави для відстрочки виконання судового рішення, зокрема, тяжке фінансове становище, не є тими виключними обставинами, які давали б підстави для відстрочки виконання судового рішення, яке не виконується до цього часу.

При цьому, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів закінчення виконавчого провадження через неможливість виконання у спосіб, передбачений рішенням від 24.03.2015р. у справі №903/242/15, відсутні також і висновки державного виконавця про неможливість виконання рішення господарського суду.

Водночас, суд зауважує, що довідка директора ТзОВ "Едель-Бау" ОСОБА_4 №1 від 25.03.2016р. про те, що на підприємстві ТзОВ "Едель-Бау" господарська діяльність не ведеться, рухоме та нерухоме майно відсутнє, не може слугувати належним доказом відсутності коштів на рахунках боржника станом на момент звернення заявника із заявою до суду про відстрочку виконання рішення та тим більше, не гарантує виконання рішення суду боржником в подальшому.

Що стосується результатів Звіту ТОВ «Аудиторської фірми «Аудит Стандарт» від 02.03.2016р. про фактичні результати виконання завдання з узгоджених процедур щодо аналізу фінансової звітності ТОВ «Едель-Бау» станом на 31.12.2015р., то наведені дані щодо економічних показників, фінансової звітності, показників статутного фонду, значення чистих активів та моделювання коефіцієнтів платоспроможності підприємства, як зазначено в звіті, не є аудитом або оглядом , проведеним відповідно до Міжнародних стандартів аудиту або Міжнародних стандартів завдань з огляду (або національних стандартів чи практики), тому фірма не висловлює впевненості стосовно фінансового стану товариства станом на 31.12.2015р.

Тобто, не може слугувати обґрунтуванням можливості забезпечення виконання судового рішення у вересні 2017р.

Суд зауважує, що відповідно до ст.42 та абзацу 5 ст.44 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

З огляду на це, суд вважає, що наведені заявником обставини передусім є наслідком господарської діяльності відповідача, його власного комерційного розрахунку та ризику, а не виникли в силу якихось об'єктивних, незалежних від боржника обставин.

При цьому суд відзначає, що сума основної заборгованості 110 000 000,00грн. заборгованості за кредитом та 15 495 232,88 грн. заборгованості за процентами виникла у відповідача у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору №13-2014 від 08.01.2014р.

За вказаним договором відповідач отримав кредит у сумі 110 000 000,00 грн. на умовах сплати процентів за користування кредитом з терміном користування до 15.12.2014р.

Крім того, господарський суд зобовязаний врахувати майнові інтереси обох сторін, як боржника, так і стягувача.

Що стосується негативного впливу інфляційних процесів в економіці держави, то цей вплив поширюється як на боржника, так і на стягувача, який на даний час перебуває в процесі ліквідації, яка обмежена визначеними законодавством строками.

Так, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.03.2015р. № 63 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2" та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2" строком на 1 рік з 20.03.2015р. по 19.03.2016р.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 22.02.2016р. №213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації банку та повноваження ліквідатора банку строком на два роки до 19.03.2018р.

Діяльність банку під час здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом та який має пріоритет перед іншими нормами законодавства України під час ліквідації банків та в питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно зі ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Частиною 5 ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що ліквідація банку має бути завершена не пізніше двох років з дня початку процедури ліквідації банку.

Відповідно до статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" до повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію відноситься, зокрема, вжиття заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. Основною метою Уповноваженої особи Фонду при здійсненні ліквідації є захист прав і законних інтересів вкладників банку, забезпечення ефективної процедури ліквідації.

Разом з тим, суд зауважує, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, тому з метою вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, слід враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру…", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин даної справи. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у звязку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обовязком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у пар.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З огляду на викладене, судом взято до уваги, що вказані у заяві підстави для відстрочки виконання судового рішення не є тими виключними обставинами, які створюють підґрунтя для її надання, оскільки економічна криза впливає не тільки на відповідача, а й на позивача.

З огляду на зазначене, суд вважає, що надання у даному випадку відстрочки було б невмотивованим, позаяк фактичне зупинення виконання рішення, що набрало чинності, коли на тривалий період до вересня 2017р. було б здійснено без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, чим порушено основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавило б кредитора можливості захистити свої права, знизило б авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не могло б вважатися законним та справедливим.

При розгляді заяви судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, що висловлена, зокрема, у постановах від 19.11.2014р. у справі №5019/117/11, від 17.12.2015р. у справі №5015/3077/12, від 28.12.2015р. у справі №42/78-17/284, від 29.03.2016р. у справі №903/336/14 та Рівненським апеляційним господарським судом у постановах від 05.08.2014р. у справі №903/1545/13, від 03.02.2016р. у справі №903/336/14.

Крім цього, суд зауважує, що доводи, наведені у заяві про відстрочку виконання рішення від 24.03.2015р., вже наводились заявником у заяві про відстрочку виконання рішення від 12.02.2016р. та оцінені судом, та у задоволенні якої судом відмовлено ухвалою від 01.03.2016р., що набрала законної сили.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до п. 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України ст. 121 ГПК України не обмежує право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом, за умови обґрунтування належними доказами неможливості виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 86, 121 ГПК України, господарський суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Едель-Бау" №б/н від 25.03.2016р. (вх.№01-59/60/16 від 30.03.2016р.) про відстрочку виконання рішення господарського суду від 24.03.2015р. у справі № 903/242/15 до 01.09.2017р. відмовити.

Суддя С.Т.Філатова