ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.03.2016 Справа № 905/622/16

Господарський суд Донецької області у складі: судді Овсяннікової О.В.,

при секретарі судового засідання Вороній І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом Приватного підприємства «Вікторія Транс Україна», с. Червона Слобода, Черкаський район, Черкаська область

до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м. Краматорськ, Донецька область

про стягнення 904 790,80 гривень, -

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 1247 від 17.12.2015)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 17/66 від 19.11.2015)

С У Т Ь С П О Р У :

Приватне підприємство «Вікторія Транс Україна» звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про стягнення 904 790,80 гривень з яких: 832 901,30 гривень інфляційних втрат за період з вересня 2012 року по грудень 2015 (включно), 71 889,50 гривень 3% річних за період з 12.09.2012 по 01.02.2016.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що рішенням господарського суду Донецької області у справі № 5006/40/47/2012 від 21.03.2013 встановлено факт наявності заборгованості відповідача у розмірі 1 038 062,00 гривень внаслідок порушення ним зобовязань за договором про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів № РО-07-ВТУ від 13.10.2008. Тому позивач просить стягнути 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідач проти позову заперечує з посиланням на те, що позивач нарахував річні та інфляційні за період поза строком позовної давності, який становить 3 роки, згідно з ч.1 ст. 257 Цивільного кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи та пояснення представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В :

13 жовтня 2008 року між сторонами був укладений договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні №РО-07- ВТУ, згідно з п.1.1. якого Замовник доручив, а Експедитор прийняв на себе зобовязання за рахунок Замовника від свого імені виконати послуги по організації транспортно-експедиційного обслуговування (далі - ТЕО) вантажів по Україні, країнах СНД та країнам Європи.

Рішенням господарського суду Донецької області у справі № 5006/40/47/2012 від 21.03.2013, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.05.2013, встановлено, що на виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги, що підтверджується заявками на транспортування та виконання послуг, актами здачі - прийняття робіт (надання послуг), рахунками - фактурами, СMR, податковими накладними, на загальну суму 1 038 062,00 гривень.

Вказаним рішенням стягнуто з відповідача 1 038 062,00 гривень боргу, 38 280,00 гривень штрафу, 21 464,14 гривень річних за період з 08.09.2011 по 03.07.2012, 6702,03 гривень інфляційних витрат за період з жовтня 2011 року по травень 2012 року.

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобовязальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та відсотків річних аж до повного виконання грошових зобовязань, у межах строка позовної давності.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору № РО-07-ВТУ від 13.10.2008, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Рішенням господарського суду Донецької області у справі № 905/6589/13 від 14.11.2013, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.01.2014, було стягнуто 3% річних у сумі 37 072,08 гривень за період з 04.07.2012 по 11.09.2013, донарахованих на суму боргу за спірним договором.

17 грудня 2015 року відповідачем перераховано на розрахунковий рахунок позивача 727 000,00 гривень для погашення заборгованості за договором.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Між тим, ст.264 Цивільного кодексу України передбачено випадки переривання позовної давності, зокрема, у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Таким чином, строк позовної давності переривався 19.07.2012 та 17.09.2013 (звернення позивача до господарського суду за захистом порушеного права).

Позивачем нараховані 71 889,50 гривень 3% річних за період з 12.09.2013 по 01.02.2016, 832 901,30 гривень інфляційних втрат за період з вересня 2012 року по грудень 2015 (включно), що в сукупності перевищує 3-х річний строк.

Згідно з ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ст. 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Позивачем річні та інфляційні нараховані за період, який перевищує трирічний строк позовної давності, а тому, враховуючи клопотання відповідача, на підставі п.3 ст.267 Цивільного кодексу України суд застосовує позовну давність до вимог, на які сплив 3-х річний строк позовної давності.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення інфляційних в сумі 449 615,67 гривень за період з 09.01.2015 по 16.12.2015, та річних у сумі 30 353,33 гривень за період з 09.01.2015 по 01.02.2016.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами статті 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Беручи до уваги, що позивачем на частину вимог пропущений строк позовної давності, порушене право в цій частині захисту не підлягає.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі ст.ст. 257, 264, 267, 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 35, 43, 49, 82, 84-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Приватного підприємства «Вікторія Транс Україна» до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» про стягнення 904 790,80 гривень задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» (84306, Донецька область, місто Краматорськ; ; відомості про рахунки в установах банків відсутні) на користь Приватного підприємства «Вікторія Транс Україна» (19604, Черкаська область, Черкаський район, с. Червона Слобода, вулиця Лозова, будинок № 8; ; відомості про рахунки в установах банків відсутні) 30 353,33 гривень річних, 449 615,67 гривень інфляційних втрат, 7 199,54 гривень судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене через господарський суд Донецької області до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту підписання повного тексту. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 29.03.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 04.04.2016.

Суддя О.В. Овсяннікова