РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2016 р. Справа № 918/1395/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Грязнов В.В. ,

суддя Розізнана І.В.

при секретарі судового засідання Клімук Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Рівненської області від 29.02.2016 р. у справі №918/1395/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз"

про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за договором на купівлю-продаж природного газу в сумі 1 770 866,41 грн.

За участю представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 29.02.2016 року у справі №918/1395/15 (суддя Горплюк А. М.) відмовлено в задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за договором купівлі-продажу природного газу в сумі 1770866,41 грн.

Рішення суду обґрунтоване, зокрема тим, що у звязку з невиконанням позивачем свого обовязку за договором щодо повернення підписаних актів приймання-передачі природного газу відповідачу, у нього не виникло право вимоги виконання зустрічного зобовязання здійснення відповідачем остаточного розрахунку за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору), оскільки такий розрахунок здійснюється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу, якого позивач не повернув відповідачеві.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 29.02.2016 року у справі №918/1395/15, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що відповідно до п.6.1 договору відповідач зобовязаний здійснити остаточний розрахунок за поставлений газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу. Підписані акти приймання-передачі газу наявні в матеріалах справи, дата підписання актів зазначена безпосередньо в їх тексті, і підстав вважати, що акти були складені в інший день немає. Скаржник зазначає, що обовязок відповідача з оплати поставленого природного газу не пов'язаний з поверненням підписаних актів, а твердження відповідача про те, що оплата має бути проведена на підставі повернених актів приймання-передачі природного газу, не ґрунтується на положеннях закону та договору.

Відповідач, публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз", подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення господарського суду Рівненської області від 29.02.2016 року у справі №918/1395/15 без змін, а апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу та відзив на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України вбачається, що зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

31.01.2013 року публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" уклали договір №13/397-ПР від 31.01.2013 року на купівлю-продаж природного газу, згідно п.1.1 якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Відповідно п. 5.2. договору ціна за 1 000 куб.м газу становить 3 509 грн. 00 коп. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати ціна за 1 000 куб.м. газу 3 509 грн.00 коп., крім того ПДВ 20% - 701 грн. 80 коп., усього з ПДВ 4 210 грн. 80 коп.

Пунктами 3.3., 3.4. договору визначено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобовязується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Умови договору неодноразово змінювались шляхом укладення додаткових угод, які вносять зміни до деяких положень основного договору.

Додатковими угодами № 1 від 10.07.2013р., № 4 від 15.05.2014р., № 5 від 05.09.2014р., № 6 від 10.11.2014р., № 7 від 08.12.2014р., № 10 від 10.03.2015р., № 12 від 03.04.2015р., №13 від 12.05.2015р., №14 від 03.06.2015р сторонами змінено ціну газу.

Додатковою угодою №2 від 31.12.2013 року пункти 1.1., 2.1., 5.2., 6.1., 7.2. та статтю 11 основного договору викладено в новій редакції. Зокрема, відповідно до п. 6.1. (у новій редакції) оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу. Відповідно до статті 11 договору (у новій редакції), останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014 року, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Додатковою угодою №3 від 28.07.2014 року пункти 5.2, 6.1, 9.1, 9.2 договору купівлі-продажу викладено в новій редакції. Зокрема, відповідно до п.6.1 (у новій редакції) оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць. Також сторони погодили, що дана додаткова угода поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склалися з 01.04.2014 року в частині пункту 1 та з 18.03.2014 року в частині пунктів 2, 3 даної додаткової угоди.

Додатковою угодою №8 від 22.12.2014 року пункти 1.1., 2.1., 7.2 та статтю 11 договору купівлі-продажу, що стосуються предмету договору, кількості та якості газу, відповідальності сторін та строку дії договору, викладено в новій редакції.

Додатковою угодою №9 від 05.02.2015 року викладено в новій редакції пункти 2.1, 5.2 договору купівлі продажу, що стосуються кількості та якості газу, а також його ціни.

Додатковою угодою №11 від 27.03.2015 року пункт 2.1 (щодо кількості та якості газу) та статтю 11 (строк дії договору) договору купівлі-продажу викладено в новій редакції.

Пунктом 1 додаткової угоди №15 від 19.06.2015 року припинено дію договору купівлі-продажу №13-397-ПР в частині поставки природнього газу з 01.07.2015 року. Статтю 11 основного договору викладено в наступній редакції: "договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2013 року і діє в частині реалізації газу до 30.06.2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення".

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із вимогами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З доданих до позовної заяви актів приймання-передачі вбачається, що на виконання умов договору продавець в період з січня 2013 року по квітень 2014 року передав, а покупець прийняв природний газ на загальну суму 83447669,75 грн. (т.1, а. с. 32-38), а саме:

- відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.01.2013 року у січні 2013 року прийнято газу на суму 15 264 461 грн. 60 коп.;

- відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 30.06.2013 року у червні 2013 року прийнято газу на суму 9 990 350 грн. 39 коп.;

- відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.07.2013 року у липні 2013 року прийнято газу на суму 8 942 811 грн. 43 коп.;

- відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.08.2013 року у серпні 2013 року прийнято газу на суму 7 678 710 грн. 20 коп.;

- відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 28.02.2014 року у лютому 2014 року прийнято газу на суму 15 406 021 грн. 58 коп.;

- відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31.03.2014 року у березні 2014 року прийнято газу на суму 13 211 842 грн. 21 коп.;

- відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 30.04.2014 року у квітні 2014 року прийнято газу на суму 12 953 472 грн. 34 коп.;

Станом на 27.11.2014 року відповідач повністю оплатив позивачу вартість поставленого природного газу, що не заперечується сторонами.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат у звязку з порушення строків оплати поставленого природного газу за договором купівлі продажу, а саме у строк визначений п. 6.1 договору до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Разом з тим, п. 6.1 договору (у новій редакції згідно додаткових угод №2 та №3) визначено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі.

ПАТ "Рівнегаз" на виконання пунктів 3.3., 3.4. договору надіслало на адресу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою ПАТ "Рівнегаз" акти приймання-передачі природного газу, а саме акт за січень 2013 року - надіслано 07.02.2013 року, за червень 2013 року надіслано 05.07.2013 року, за липень 2013 року надіслано 07.08.2013 року, за серпень 2013 року 06.09.2013 року, за лютий 2014 року надіслано 07.03.2014 року, за березень 2014 року надіслано 08.04.2014 року, за квітень 2014 року надіслано 12.05.2014 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями листів та курєрських накладних з описом вкладення (т.1, а. с. 91-118).

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач вищевказані примірники актів приймання-передачі підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою ПАТ "НАК "Нафтогаз України", як цього вимагає п. 3.4 договору, на адресу відповідача не повернув.

Згідно абз. 3, 4 п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним вимоги, кредитор (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Подання кредитором позовної заяви, адресованої господарському суду (а не боржнику) і надіслання останньому як відповідачеві копії такої заяви є складовими судової процедури, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не можуть розглядатися як вимога у розумінні зазначеної норми ЦК України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт подання позовної заяви в суд із долученням підписаних актів приймання-передачі природного газу не є підтвердженням їх повернення публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз".

Згідно зі ст. 1, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Тобто, первинний документ, у даному випадку акт приймання-передачі природного газу, має підтверджувати факт здійснення господарської операції з отримання природного газу за місяць.

Враховуючи особливості функціонування єдиної газотранспортної системи України (надалі ЄГТСУ), яка повязана з безперервністю її роботи, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №420 від 19.04.2012 року "Про порядок доступу та приєднання до Єдиної газотранспортної системи України" (чинною на час укладення договору та складання актів приймання-передачі природного газу) введено термін балансування обсягів природного газу в ЄГТСУ, який забезпечується фізичним та комерційним балансуванням (п.2.9 постанови №420 від 19.04.2012). Головною метою комерційного балансування є встановлення на підставі документально оформлених даних відповідності між фактичним надходженням і фактичним розподіленням газу за звітний місяць по кожному постачальнику газу (п.2.9.2. постанови №420 від 19.04.2012).

Таким чином, сама процедура з надходження та реалізації газу вимагає належного оформлення актів приймання-передачі для встановлення точного обсягу поставленого газу від певного постачальника у звітному місяці.

Як доказ отримання природного газу із загального потоку від інших постачальників впродовж 2013-2014 років, відповідачем надано суду першої інстанції копії договорів купівлі-продажу природного газу укладених з ТОВ "РГК Трейдінг", ЗАТ "Укргаз-Енерго" та ТОВ "Лідергаз" (т. 1, а. с. 163-185). Тому, висновок місцевого господарського суду про те що, до підписання сторонами актів приймання-передачі природного газу неможливо встановити, чий саме газ із загального потоку газу отримано публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз", є вірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Крім того, ст. 613 ЦК України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Частиною 1 статті 530 ЦК України регламентовано, що у разі якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 538 ЦК України виконання свого обовязку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обовязку, є зустрічним виконанням зобовязання. При зустрічному виконанні зобовязання сторони повинні виконувати свої обовязки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту.

Пункт 6.1. договору визначає строк здійснення оплати за поставлений газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, а також містить вказівку на те, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ проводиться на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі. Обовязок продавця повернути покупцеві один примірник оригіналу підписаного та скріпленого печаткою акту, який є підставою для остаточних розрахунків між сторонами, закріплений в п. 3.4. договору.

В розумінні ст. 538 ЦК України обовязок покупця здійснити остаточний розрахунок за поставлений газ є зустрічним по відношенню до обовязку продавця повернути підписані акти приймання-передачі, а тому відповідно до ч. 3 цієї ж статті у разі невиконання однією із сторін у зобовязанні свого обовязку, друга сторона має право зупинити виконання свого обовязку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що факт невиконання позивачем свого обовязку з повернення підписаних уповноваженою особою та скріплених печаткою актів приймання-передачі, унеможливлював здійснення відповідачем повної оплати за поставлений газ, оскільки саме в актах-приймання передачі сторони зазначають точний обсяг поставленого газу та суму, що підлягає до сплати, а тому підписані обома сторонами акти, у відповідності до пунктів 3.4. та 6.1. договору, є підставою для остаточних розрахунків.

Проаналізувавши вищенаведені норми чинного законодавства, а також положення договору купівлі-продажу №130397-ПР від 31.01.2013 року, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у звязку з невиконання позивачем свого обовязку щодо повернення підписаних актів приймання-передачі, у нього не виникло право вимоги виконання зустрічного зобовязання здійснення відповідачем остаточного розрахунку за фактично переданий газ до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, оскільки такий здійснюється на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу, якого позивач не повернув відповідачеві.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 29.02.2016 року у справі №918/1395/15 залишити без змін, апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи №918/1395/15 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.