ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про зупинення

"13" квітня 2016 р.Справа № 916/5077/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Принцевської Н.М., Лисенко В.А.

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 21.12.2015 року;

від відповідача не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 01.03.2016 року

по справі №916/5077/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс», м. Одеса

до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області

про визнання укладеними договорів оренди земельної ділянки

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» 24.12.2015 року звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, в якій просило суд:

- зобовязати Затоківську селищну раду укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» договір оренди земельної ділянки площею 1,4975 га (кадастровий номер :02:028:0204) для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури в Центральному районі смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області терміном на 49 років у 20-ти денний строк з набрання рішенням суду законної сили;

- зобовязати Затоківську селищну раду укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» договір оренди земельної ділянки площею 1,7174 га (кадастровий номер :02:019:0185) для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури в Сонячному районі смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області терміном на 49 років у 20-ти денний строк з набрання рішенням суду законної сили;

- зобовязати Затоківську селищну раду укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» договір оренди земельної ділянки площею 3,2470 га (кадастровий номер :02:012:0194) для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури в Лиманському районі смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області терміном на 49 років у 20-ти денний строк з набрання рішенням суду законної сили;

- відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

20.01.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» надало суду першої інстанції уточнення до позовної заяви про спонукання укласти договори оренди земельної ділянки, якими змінило позовні вимоги, виклавши їх наступним чином:

- визнати укладеним договір оренди земельної ділянки площею 1,4975 га (кадастровий номер :02:028:0204) для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури (набережної) в Центральному районі смт. Затока Білгород-Дністровської міської ради Одеської області терміном на 49 років між Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» та Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міськради у редакції, викладеній в уточненнях до позовної заяви;

- визнати укладеним договір оренди земельної ділянки площею 1,7174 га (кадастровий номер :02:019:0185) для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури (набережної) в Сонячному районі смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області терміном на 49 років між Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» та Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міськради у редакції, викладеній в уточненнях до позовної заяви;

- визнати укладеним договір оренди земельної ділянки площею 3,2470 га (кадастровий номер :02:012:0194) для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури (набережної в Лиманському районі смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області терміном на 49 років між Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» та Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міськради у редакції, викладеній в уточненнях до позовної заяви.

Рішенням господарського суду Одеської області від 01.03.2016 року у справі № 916/5077/15 (суддя Шаратов Ю.А.) позов задоволено в повному обсязі, визнано укладеними з дня набрання чинності цим рішенням законної сили в редакції позивача, викладеній в уточненнях до позовної заяви: договір оренди земельної ділянки площею 1,4975 га (кадастровий номер :02:028:0204) для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури (набережної) в Центральному районі смт. Затока Білгород-Дністровської міської ради Одеської області терміном 49 років між Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» та Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міськради; договір оренди земельної ділянки площею 1,7174 га (кадастровий номер :02:019:0185) для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури (набережної) в Сонячному районі смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області терміном на 49 років між Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» та Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міськради; договір оренди земельної ділянки площею 3,2470 га (кадастровий номер :02:012:0194) для будівництва, обслуговування та експлуатації лінійного обєкту інженерно-транспортної інфраструктури (набережної в Лиманському районі смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області терміном на 49 років між Товариством з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» та Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міськради.

Затоківська селищна рада Білгород-Дністровської міської ради Одеської області з рішенням суду не погодилась, тому звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційну скаргу Затоківської селищної ради на рішення господарського суду Одеської області від 01.03.2016 року у справі № 916/5077/15 задовольнити, рішення господарського суду Одеської області від 01.03.2016 року у справі №916/5077/15 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» відмовити в повному обсязі, а також відшкодувати відповідачу за рахунок позивача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним зясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, на думку скаржника, суд невірно дійшов висновку про те, що Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області приймалися рішення від 23.10.2015 року №3722, 3723, 3724 про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» в довгострокову оренду терміном на 49 років земельних ділянок площею 1,4975 га (кадастровий номер :02:028:0204) в Центральному районі смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, площею 1,7174 га (кадастровий номер :02:019:0185) в Сонячному районі смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, площею 3,2470 га (кадастровий номер :02:012:0194) в Лиманському районі смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області. Також відповідач по справі посилається на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права в частині визнання укладеними господарських договорів саме на запропонованих позивачем типових умовах договору оренди земельної ділянки.

Серед порушень норм процесуального права, Затоківська селищна рада, зокрема, посилається на те, що суд не залучив до участі у справі третіх осіб власників та користувачів земельних ділянок, що є суміжними із спірними ділянками, а також неправомірно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Через канцелярію суду 04.04.2016 року позивачем по справі було подано відзив на апеляційну скаргу, який судовою колегією долучено до матеріалів справи. У відзиві позивач висловив заперечення щодо викладених доводів апеляційної скарги та вважає рішення місцевого господарського суду таким, що не підлягає скасуванню. Зокрема, позивач зазначає, що відсутність оригіналів рішень не спростовує факт видачі Затоківською селищною радою копій таких рішень позивачу, причому попередньо листами відповідач не заперечував того, що вищевказані рішення приймались сесією Ради, а про їх відсутність відповідач почав говорити тільки в ході судового розгляду даної справи у суді першої інстанції.

Від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в звязку з тим, що юристи перенавантажені в роботі.

13.04.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання у звязку з неможливістю директора товариства зявитися у судове засідання та зазначено, що єдиним представником позивача є ОСОБА_1, довіреності на інших представників відкликані.

Судовою колегією розглянуті та відхилені зазначені клопотання в звязку з їх необґрунтованістю, враховуючи належне та завчасне повідомлення сторін про час, дату, місце розгляду апеляційної скарги, не підтвердження підстав, зазначених в клопотаннях, належними та допустимими доказами і розпочала розгляд справи за відсутністю належним чином повідомлених представників сторін.

Після цього до судового засідання зявився представник позивача ОСОБА_1, в звязку з чим в судовому засіданні була оголошена перерва і розгляд справи здійснювався з участю представника позивача, який підтримав заперечення на апеляційну скаргу.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, порадившись на місці (в нарадчій кімнаті згідно 82-1 Господарського процесуального кодексу України приймаються судові рішення, якими вирішується спір по суті, ухвала виноситься відповідно до норм статті 86 Господарського процесуального кодексу України), вважає неможливим повторний розгляд справи по суті на теперішній час судом апеляційної інстанції, в звязку з чим зупиняє апеляційне провадження по даній справі з ініціативи суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Зупинення провадження у справі це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Згідно з частиною 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Повязаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи. Неможливість розгляду даної справи іншим судом полягає у тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

У відповідності до пункту 3.16. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 Господарського процесуального кодексу України). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 Господарського процесуального кодексу України, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно зі статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Предметом розгляду по даній справі є визнання укладеними договорів оренди земельних ділянок водного фонду смт. Затока.

В силу приписів статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Верховний Суд України в постанові від 25.09.2012 року у справі 3-39гс12, висновки якого є обовязковими для всіх судів України в силу приписів статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України, зробив правовий висновок, про те, що, згідно з частиною 1 статті 187 Господарського кодексу України переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду, якщо спір виник при укладенні господарських договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, оскільки відповідач звернувся до позивача із заявою про передачу в оренду спірної земельної ділянки, а радою на сесії прийнято відповідне рішення, яке повинно бути покладено в основу договору оренди земельної ділянки, який є типовим відповідно до постанови Кабінету Міністрів України.

Отже, надання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності в оренду шляхом укладення відповідного договору здійснюється тільки на підставі рішення Ради, прийнятого за результатами розгляду заяви (клопотання) особи, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду, поданої відповідно до статті 16 Закону України "Про оренду землі" та статті 123 Земельного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для укладання спірних договорів оренди земельних ділянок в Центральному, Лиманському та Сонячному районах смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області є Рішення Затоківської селищної ради LXVII сесії VІ скликання від 23.10.2015 року №3722, №3723, №3724, копії яких містяться в матеріалах справи.

Водночас, відповідач по справі посилається на те, що на сесії 23.10.2015 року вказані рішення не приймались, відповідні питання не розглядались, у порядку денному проекти рішень були відсутні, депутати за ці рішення не голосували, оригінали цих рішень у селищної ради відсутні, протокол цієї сесії не складався, що підтверджується поясненнями депутатів Затоківської селищної ради.

Позивач з такими доводами не погоджується з посиланням на листи відповідача від 21.12.2015 року №1815/01-29/4 та від 22.01.2016 року №65/01-29/4, в яких Затоківською селищною радою підтверджується наявність вказаних рішень, а також на існування копій цих рішень у фізичних та юридичних осіб, яким позивач такі копії не надавав.

Судова колегія зазначає, що наявні в матеріалах справи пояснення депутатів Затоківської селищної ради, як з боку позивача, так і з боку відповідача, не можуть виступати належним засобом доказування в господарському судочинстві, оскільки Господарським процесуальним кодексом України не передбачено такого способу доказування, як допит свідків.

Згідно з частиною 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути доведені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність або відсутність факту вирішення питання на сесії Ради про затвердження Товариству з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в Лиманському, Центральному та Сонячному районах смт. Затока, надання відповідних земельних ділянок в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Літус Маріс» строком на 49 років та укладання договорів оренди не може бути підтверджено або спростовано належними засобами доказування в господарському судочинстві.

У звязку з відсутністю у відповідача передбачених законом документів, зокрема: протоколів засідання сесії Ради, журналу реєстрації рішень Ради, електронної реєстрації рішень Ради, оригіналів Рішень Затоківської селищної ради LXVII сесії VІ скликання від 23.10.2015 року №3722, №3723, №3724 та наявності в матеріалах справи копій цих рішень, завірених позивачем і копій, що не засвідчені належним чином або позивачем, або судом першої інстанції відповідно до пункту 5.27 Вимог до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55 та статті 36 Господарського процесуального кодексу України. (т.1, а.с. 185 187).

До того ж, наявні в матеріалах справи попередні рішення Затоківської селищної ради та проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок були оформлені з умовою надання їх в оренду строком на 25 років, а не на 49 років, як визначено в копіях рішень Ради, наданих позивачем. Судова колегія позбавлена можливості надати правову оцінку цим документам.

В даному випадку має місце публічно-правовий спір з оспорювання прийнятих Затоківською селищною радою рішень, який не може розглядатись в суді господарської юрисдикції, виходячи з наступного.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року N 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

За таких обставин рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, тільки якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року у справі №6-2510цс15.

З огляду на те, що між сторонами існує переддоговірний спір і відсутній позов щодо оспорювання речового права, господарський суд позбавлений можливості засобами господарського судочинства встановити правомірність дій Затоківської селищної ради при прийнятті Рішень на сесії 23.10.2015 року. На публічно-правові спори поширюється юрисдикція адміністративних судів, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності розглядаються саме в адміністративних судах. Подальша реалізація такого рішення субєкта владних повноважень шляхом укладання відповідних договорів оренди землі до моменту встановлення факту його наявності та законності його прийняття неможлива.

Водночас, в провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходяться адміністративні справи про визнання незаконними та скасування рішень Затоківської селищної ради від 23.10.2015 року №3722, №3723, №3724 за позовами фізичних та юридичних осіб до відповідача по даній справі за участю третьої особи позивача по даній справі з підстав нібито порушення їх прав укладанням спірних договорів оренди, а саме: справа №495/9352/15-а (ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.02.2016 року у справі №495/9352/15-а обєднано в одне провадження справи №495/9352/15-а і №495/9308/15-а) та справа №495/9062/15-а

За таких обставин, судова колегія позбавлена можливості оцінювати дії Затоківської селищної ради при винесенні Рішень Затоківської селищної ради LXVII сесії VІ скликання від 23.10.2015 року №3722, №3723, №3724, які повинні бути покладені в основу договорів оренди та те, що розгляд в порядку адміністративного судочинства питання щодо незаконності цих рішень призведе до того, що будуть встановлені обставини, які безпосередньо вплинуть на оцінку доказів у даній справі, тому, з метою повного, всебічного зясування обставин справи, обєктивного вирішення спору, Одеський апеляційний господарський суд вважає, що розгляд справи №916/5077/15 є неможливим до вирішення справ № 495/9352/15-а та №495/9062/15-а, оскільки господарський суд позбавлений можливості до моменту вирішення питання в адміністративному суді щодо законності та наявності або відсутності оскаржених рішень органу місцевого самоврядування розглянути дану справу по суті, у звязку з чим провадження по справі №916/5077/15 підлягає зупиненню до набрання законної сили рішеннями Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вищевказаним справам.

Крім того, в силу положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ також Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Серед основних принципів, які визначені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та застосовуються в господарському судочинстві, є принцип «справедливої рівноваги», що передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

В даному випадку зупинення провадження у справі направлене на забезпечення принципу «справедливої рівноваги» між сторонами та задля прийняття законного та обгрунтованого рішення по справі.

Керуючись частиною 1 статті 79, статтями 86, 99 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Зупинити провадження у справі №916/5077/15 до прийняття остаточного рішення по суті позовних вимог або до припинення адміністративного провадження Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області по справам №495/9352/15-а та №495/9062/15-а.

2. Зобовязати учасників судового процесу повідомити Одеський апеляційний господарський суд про набрання законної сили рішеннями або ухвалами Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області справ №495/9352/15-а та №495/9062/15-а.

Головуючий Г.І. Діброва

Судді Н.М. Принцевська

ОСОБА_2