ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 квітня 2016 року Справа № 910/30690/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,
суддів -Поліщука В.Ю.,
Удовиченка О.С.,
розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 та ухвалу господарського суду міста Києва від 03.02.2016 у справі № 910/30690/15 за заявою Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" про визнання банкрутом Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, -

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство "Інститут розвитку передових технологій" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 та ухвалу господарського суду міста Києва від 03.02.2016 у справі № 910/30690/15.

Однак у прийнятті касаційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.02.2016 року у справі №910/30690/15 повернуто без розгляду заяву Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" про порушення справи про банкрутство Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, на підставі п. 4 ст. 15 Закону Україну "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" залишено без задоволення. Ухвалу господарського суду міста Києва від 03.02.2016 у справі № 910/30690/15 залишено без змін.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 8 Закону Україну "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22.12.2011 № 4212- VІ, що набрала законної сили з 19.01.2013 (далі - Закон про банкрутство), якою визначено особливості оскарження судових рішень у процедурі банкрутства, ухвали господарського суду, винесені у справі про банкрутство за наслідками розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому ГПК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Зазначена норма кореспондується з положеннями ст. 41 ГПК України, якою встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 11113 ГПК України ухвали місцевого та апеляційного господарського суду можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених частиною першою статті 106 цього Кодексу.

В свою чергу нормами п. 10 ч. 1 ст. 106 вказаного кодексу передбачено, що окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвала місцевого суду винесена відповідно до норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22.12.2011 № 4212- VІ, що набрав законної сили з 19.01.2013.

У відповідності до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який набрав законної сили 19.01.2013 у касаційному порядку можуть бути оскаржені постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду таких судових рішень: ухвали про порушення справи про банкрутство, ухвали про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про звільнення (усунення, припинення повноважень) арбітражного керуючого, ухвали про перехід до наступної судової процедури, ухвали про затвердження плану санації, ухвали про припинення провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Наведений перелік судових рішень, що підлягають оскарженню в касаційному порядку, є вичерпним.

Спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому ч. 3 ст. 8 Закону про банкрутство слід розуміти таким чином, що нею встановлено деякі особливості та обмеження у реалізації права на касаційне оскарження судових рішень у процедурі банкрутства, які полягають зокрема, у завершенні розгляду питання про повернення без розгляду заяви про порушення справи про банкрутство із завершенням відповідного апеляційного провадження.

Тому подання касаційних скарг на інші судові рішення, прийняті у справі про банкрутство, тягне за собою наслідки у вигляді відмови в прийнятті відповідної касаційної скарги.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 04.11.2015 у справі №916/2019/13, від 18.11.2015 у справі №910/15007/14 та від 27.01.2016 у справі №922/4908/13.

Згідно ст. 11128 ГПК України рішення Верховного Суду України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Таким чином, постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатами перегляду ухвали місцевого суду про повернення без розгляду заяви про порушення справи про банкрутство не підлягає оскарженню до суду касаційної інстанції.

Якщо касаційну скаргу подано на ухвалу суду першої чи апеляційної інстанції, яка не підлягає оскарженню (в тому числі якщо суд нижчої інстанції помилково не повернув скаржникові таку касаційну скаргу), - то відповідні обставини виключають перегляд судових рішень у касаційному порядку.

З огляду на зазначене колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що у прийнятті касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 та ухвалу господарського суду міста Києва від 03.02.2016 у справі № 910/30690/15 необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 129 Конституції України, ч.3 ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 86, 107, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в прийнятті касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Інститут розвитку передових технологій" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 та ухвалу господарського суду міста Києва від 03.02.2016 у справі № 910/30690/15.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Поліщук В.Ю.
Удовиченко О.С.