Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "07" квітня 2016 р. Справа № 906/67/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Гансецького В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 14-100 від 18.04.14р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 01/2 від 04.01.16р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м.Київ)

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" (м.Коростишів Житомирської області)

про стягнення 554681,26 грн.

Позивач звернувся з позовом про стягнення на свою користь з відповідача 554681,26 грн. штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 14/2222/11 від 30.09.11р., з яких 499832,29 грн. інфляційних нарахувань та 54848,97 грн. 3% річних.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач відзиву на позов не подав. Представник відповідача згідно поданих в судовому засіданні письмових пояснень зазначив, що відповідач перебуває в Реєстрі підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" від 23.06.05р. № 2711, що підтверджується наказом Мінпаливенерго України від 10.11.05р. № 568 та, що у зв'язку з цим відділом державної виконавчої служби Коростишівського районного управління юстиції згідно постанов від 02.09.14р. були зупинені виконавчі провадження за № 40024358 та № 38969249 з примусового виконання наказів у справі № 906/178/13-г (а.с.66). У зв'язку з цим, представник відповідача вважає, що у позивача відсутні підстави для нарахування 3% річних та інфляційних за неналежне виконання договору купівлі-продажу природного газу № 14/2222/11 від 30.09.11р.

Відповідно до ст.75 ГПК України, справа розглядалась за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з позовної заяви, відповідно до укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу № 14/2222/11 від 30.09.11р. (а.с.14-18), позивач передав (поставив) відповідачу в період з жовтня 2011 року по лютий 2012 року природний газ на загальну суму 2338652,53 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу за вказаний період (а.с.23-27).

Згідно рішення господарського суду Житомирської області від 18.04.13р. у справі №906/178/13-г за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" про стягнення 1180300,87 грн. встановлено факт неналежного виконання ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" умов договору купівлі-продажу природного газу № 14/2222/11 від 30.09.11р. в частині оплати отриманого природного газу та стягнуто з останнього - 716644,77 грн. заборгованості, з яких: 652132,57 грн. основного боргу, 26821,89 грн. пені, 7063,67 грн. інфляційних та 30626,64 грн. 3% річних, а також 15584,64 грн. судового збору (а.с.98-100).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.05.13р. рішення господарського суду Житомирської області від 18.04.13р. змінено в частині стягнення пені - стягнуто 44703,15 грн. пені. (а.с.101-103).

Обґрунтовуючи свій позов, позивач, зазначив, що відповідач не виконав рішення господарського суду Житомирської області від 18.04.13р. у справі № 906/178/13-г в частині сплати основного боргу за отриманий природний газ, поставлений у період з листопада 2011 року по лютий 2012 року, тому, посилаючись, зокрема, на ч.2 ст.625 ЦК України, заявив до стягнення вищезазначені штрафні санкції.

Господарський суд вважає, що позов пдлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання (ч.2 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст.202 ГК України, господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов'язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Згідно пп.7.1 договору купівлі-продажу природного газу № 14/2222/11 від 30.09.11р., за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, наведена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Згідно п.7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.13р. зазначено, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Таким чином, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, рішення господарського суду Житомирської області від 18.04.13р. та постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 27.05.13р. у справі №906/178/13-г, які набрали законної сили, мають преюдиціальне значення для вирішення спору у даній справі.

Оскільки відповідачем не було виконане рішення суду, позивач нарахував йому інфляційні та 3% річних від простроченої суми.

Згідно розрахунків позивача, розміри інфляційних нарахувань та 3% річних за період з 04.01.13р. по 15.09.15р. становлять, відповідно, 499832,29 грн. та 54848,97 грн. (а.с.11,12).

Представником відповідача в судовому засіданні подано докази про те, що відповідач перебуває в Реєстрі підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" від 23.06.05р. № 2711, що підтверджується наказом Мінпаливенерго України від 10.11.05р. № 568 та, що згідно зазначеного Закону, на строк участі підприємств паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Закону України "Про виконавче провадження".

Також представник відповідача зазначив, що відділом державної виконавчої служби Коростишівського районного управління юстиції згідно постанов від 02.09.14р. зупинені виконавчі провадження за № 40024358 та № 38969249 з примусового виконання наказів у справі № 906/178/13-г від 27.05.13р. та від 14.06.13р., що підтвердив копіями відповідних постанов (а.с.97).

У зв'язку з цим, представник відповідача зазначив, що відповідач мав усі законні підстави для відстрочення виконання рішення суду і, як наслідок, у позивача були відсутні підстави для нарахування 3% річних та інфляційних за неналежне виконання договору купівлі-продажу природного газу № 14/2222/11 від 30.09.11р.

Згідно преамбули Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" від 23.06.05р. № 2711-IV (далі-Закон), цей Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу. Метою цього Закону є сприяння поліпшенню фінансового становища підприємств паливно-енергетичного комплексу, запобіганню їх банкрутству та підвищенню рівня інвестиційної привабливості шляхом урегулювання процедурних питань та впровадження механізмів погашення заборгованості, надання суб'єктам господарської діяльності права їх застосування, визначення порядку взаємодії органів державної влади та органів місцевого самоврядування, розпорядників бюджетних коштів із суб'єктами господарської діяльності щодо застосування механізмів погашення заборгованості.

Відповідно до п.1.1 ст.1 Закону, підприємства паливно-енергетичного комплексу - гірничі підприємства (шахти, рудники, копальні, кар'єри, розрізи, збагачувальні фабрики), газодобувні підприємства, котельні, підключені до магістральних теплових мереж, а також підприємства, які на дату виникнення заборгованості мали ліцензію хоча б з одного виду діяльності: виробництва електричної енергії; передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами; передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами; постачання електричної енергії за регульованим тарифом; оптового постачання електричної енергії; транспортування природного газу магістральними трубопроводами; транспортування природного і нафтового газу розподільними трубопроводами; транспортування нафтопродуктів магістральними трубопроводами; постачання природного газу за регульованим тарифом.

Відповідно до пп.3.4 ст.3 Закону, процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу діє до 1 вересня 2015 року, крім державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", що має стратегічне значення для енергетичної безпеки держави, для якого процедура погашення заборгованості діє до 1 січня 2016 року.

Згідно абз.6 пп.3.7 ст.3 Закону, на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 1 січня 2013 року, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження"...

Як вбачається з поданого представником відповідача ОСОБА_3 підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості та відповідають вимогам пункту 1.1 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 10.11.05р. № 568 "Про затвердження переліку підприємств", відповідач включений до даного переліку під № 133 (а.с.67-96).

При дослідженні здійсненого позивачем розрахунку інфляційних нарахувань в сумі 499832,29 грн., господарським судом встановлено, що всупереч Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" від 23.06.05р. № 2711-IV, позивачем були нараховані інфляційні втрати за період з січня 2013 року по червень 2015 року, тобто до 1 вересня 2015 року, коли діяла процедура погашення заборгованості (а.с.11,12). У зв'язку з цим, суд відмовляє у задоволенні стягнення інфляційних нарахувань.

Що стосується стягнення 3% річних, суд вважає обґрунтовано заявленою до стягнення сумою - 803,99 грн., яка була нарахована позивачем з 1 вересня 2015 року по 15.09.15р. включно.

В решті суми 3% річних, починаючи з 03.01.13р. по 31.08.15р. суд відмовляє відповідно до пп.3.4 ст.3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" від 23.06.05р. № 2711-IV, оскільки виконання рішення суду у справі № 906/178/13-г було зупинене виконавчою службою, а не бездіяльністю боржника.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Представник відповідача згідно заяви, поданої ним в судовому засіданні 10.03.16р., посилаючись на ст.257, 267 ЦК України, просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог та просив в їх задоволенні відмовити (а.с.53).

Враховуючи, що представник відповідача в судовому засіданні 07.04.16р. не підтримав подану ним заяву щодо застосування строку позовної давності та враховуючи застосування судом норм Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", господарський суд відхиляє зазначену заяву представника відповідача. При цьому, суд виходить також з того, що стягувана судом сума за період з 01.09.15 року по 15.09.15р. заявлена позивачем в межах строків давності.

На підставі викладеного, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають частковому задоволенню - з відповідача стягується на користь позивача 803,99 грн. 3% річних за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 14/2222/11 від 30.09.11р.

В решті позову суд відмовляє у зв'язку з безпідставністю заявлених вимог.

Сплата судового збору покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз", 12501, м.Коростишів Житомирської області, вул.Більшовицька 55, ідентифікаційний код 20413052:

- на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького 6, ідентифікаційний код 20077720 - 803,99 грн. 3% річних за неналежне виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 14/2222/11 від 30.09.11р. та 12,06 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 08.04.16

Суддя Гансецький В.П.

Друк: 2 прим.:

1 - у справу,

2 - позивачу (рек. з повід. про вруч.).