ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" квітня 2016 р. Справа № 02/13/5026/414/2012

Господарський суд Черкаської області у складі колегії суддів:

головуючий суддя Васянович А.В.,

судді: Грачов В.М.,

ОСОБА_1

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 - представник за довіреністю,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут

про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами

у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут,

м. Львів

до приватного підприємства Санні, с. Станіславчик, Шполянського

району, Черкаської області

про визнання недійсним договору купівлі-продажу

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 10 квітня 2012 року у справі №13/5026/414/2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20 серпня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 20 листопада 2012 постанову Київського апеляційного господарського суду у даній справі залишено без змін.

22 липня 2013 року до господарського суду Черкаської області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут з заявою від 10 липня 2013 року за №78-07/13 про перегляд рішення суду від 10 квітня 2012 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05 листопада 2013 року було зупинено провадження у справі до розгляду Франківським районним судом м. Львова справи №2/465/744/13 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватного підприємства Санні, обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про визнання недійсною угоди про розірвання договору купівлі-продажу площадки (споруди) від 26 лютого 2003 року та набранням законної сили судовим актом у цій справі.

28 березня 2016 року від товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут надійшла заява про поновлення провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 31 березня 2016 року справу №02/13/5026/414/2012 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Васянович А.В., судді: Грачов В.М. та Дорошенко М.В., провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду на 13 квітня 2016 року.

Викликаний в судове засідання представник відповідача не зявився, надіслав суду клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.

Оскільки неявка заявника або інших учасників судового процесу в судове засідання не перешкоджає розглядові заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, як це вказано в п. 8.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 17 Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами, суд вирішив клопотання відповідача залишити без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні доводи викладені в заяві підтримав та просив суд скасувати судове рішення від 10 квітня 2012 року і прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

У відзиві на заяву відповідач зазначав, що заява позивача про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами не підлягає до задоволення за її безпідставністю та необґрунтованістю, а рішення господарського суду просив залишити без змін.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 13 квітня 2016 року заяву товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут від 05 листопада 2013 року про доповнення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами за №34-11/13 повернуто без розгляду на підставі п. п. 1, 2, 3 ст.113 ГПК України.

Таким чином судом розглядається заява позивача без врахування доводів та обставин наведених в заяві від 05 листопада 2013 року.

Розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут від 10 липня 2013 року за №78-07/13, матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне:

Матеріалами справи підтверджується, що звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10 червня 2003 року, як на підставу своїх вимог, товариство з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут посилалося на порушення сторонами під час укладання правочину вимог ст.ст. 202, 203, 215, 657, 761 ЦК України, ст. 58 ЦК УРСР та зазначало, що спірний договір було фактично укладено 10 листопада 2005 року без наміру створити юридичні наслідки. Сторонами договору не здійснено розрахунків за майно, фактично не відбулася передача майна. Водночас договір було укладено без додержання вимог про його нотаріальне посвідчення та в той час коли все майно товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут було в заставі у Кредобанку (т.1 а.с.4-7).

Відмовляючи товариству в позові, місцевий господарський суд, а також залишаючи судове рішення від 10 квітня 2012 року без змін, суди апеляційної та касаційної інстанції виходили з того, що невиконання чи неналежне виконання умов договору в частині оплати за придбане майно не є підставою для визнання такого договору недійсним.

Також, суди вказали про недоведеність позивачем належними доказами наявності у сторін умислу при укладанні спірного договору.

Враховуючи приписи п. 4, 9 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 215, ст.ст. 220, 657 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для нотаріального посвідчення спірного договору, укладеного до набрання чинності Цивільним кодексом України та який діє й після набрання чинності ЦК України.

Суди врахували ч.1 ст.128 Цивільного кодексу УРСР, п. 3.1 договору купівлі-продажу нерухомого майна, та дійшли висновку, що право власності у приватного підприємства Санні на об'єкт купівлі-продажу виникло з моменту приймання нежитлових приміщень, площадки-споруди та торговельного павільйону типу ринку за договором купівлі-продажу № 88/08 від 10 червня 2003 року, оформленого актом приймання-передачі від 20 листопада 2003 року, що також встановлено у межах справи №5015/915/11 та підтверджуються постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12 березня 2012 року.

Окрім даних обставин, судами було враховано ще цілий ряд судових рішень, зокрема:

Рішення господарського суду Черкаської області від 05 грудня 2006 року у справі №11/5598 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут до приватного підприємства Санні про розірвання договору купівлі-продажу №88/08 від 10 червня 2003 року та за зустрічним позовом приватного підприємства Санні до товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут про визнання права власності, яким товариству з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут було відмовлено у задоволенні первісного позову, зустрічний позов задоволено повністю, визнано за приватним підприємством Санні право власності на нерухоме майно, а саме: зал ресторану площею 858,9 кв.м, їдальню, площею 230,1 кв.м, склади площею 1731,1 кв.м , площадку споруду - площею 1379,3 кв.м, павільйон міні-ринок, площею 1207,9 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. В.Великого, 59Б. За результатами неодноразового перегляду даної справи, ухвалою господарського суду Черкаської області від 30 листопада 2009 року у вказаній справі було прийнято відмову від первісного та зустрічного позовів та припинено провадження у справі.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №2-4284/06 від 25 грудня 2006 року за позовом ОСОБА_6 до приватного підприємства Санні про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна №88/08 від 10 червня 2003 року та за зустрічним позовом приватного підприємства Санні до ОСОБА_6 та товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут про визнання права власності на нерухоме майно, в позові ОСОБА_6 до приватного підприємства Санні про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна відмовлено, зустрічний позов задоволено, визнано за приватним підприємством Санні право власності на нерухоме майно за адресою: м. Львів. вул. В. Великого, 59Б.

У справі №18/31 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут, приватного підприємства Санні до товариства з обмеженою відповідальністю Біля Універмагу, ОКП ЛОР БТІ та ЕО, Франківської районної державної адміністрації про визнання права власності та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Біля Універмагу до товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут та приватного підприємства Санні про визнання права власності та визнання недійсним договору, встановлено, що у позові заявлено вимогу про визнання права власності приватного підприємства Санні на площадку-споруду площею 1379,3 кв.м. Ухвалою господарського суду Львівської області від 12 червня 2009 року провадження у справі №18/31 за первісним позовом припинено.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 30 листопада 2009 року у справі №17-09-11/5598 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут до приватного підприємства Санні про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого №88/08 від 10 червня 2003 року та за зустрічним позовом приватного підприємства Санні до товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут про визнання права власності, прийнято відмову товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут від первісного позову до приватного підприємства Санні про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна №88/08 від 10 червня 2003 року, а також прийнято відмову приватного підприємства Санні від зустрічного позову про визнання права власності та припинено провадження у справі №17-09-11/5598 за первісним і зустрічним позовами.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 22 липня 2010 року у справі №16/812 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут до приватного підприємства Санні, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю Біля Універмагу, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна №88/08 від 10 червня 2003 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили.

Рішенням господарського суду Львівської області від 09 грудня 2011 року у справі №5015/915/11 за позовом приватного підприємства Санні до товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут про визнання недійсними додаткових угод від 15 лютого 2006 року та від 15 серпня 2008 року про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна №88/08 від 10 червня 2003 року в позові відмовлено.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2012 року у справі №2а-399/12/1370 позовні вимоги приватного підприємства Санні до Обласного комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, за участі третьої особи: товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут задоволено повністю. Визнано протиправними дії Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки по видачі Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08 вересня 2008 року №20152245, з якого вбачалося, що власником нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Львів, вул. В.Великого, 59Б, є товариство з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17 травня 2012 року у справі №3/93 за результатами розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21 квітня 2011 року у справі №3/93 та встановлено, що право власності у приватного підприємства Санні на об'єкт купівлі-продажу виникло з 20 листопада 2003 року, тобто коли відбулось правонаступництво прав та обов'язків власника на об'єкти нерухомого майна, переданих за договором купівлі-продажу №88/08 від 10 червня 2003 року, оформленого актом №1 прийому-передачі від 20 листопада 2003 року.

З листа-відповіді Обласного комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки №59 від 17 лютого 2011 року судом було з'ясовано, що у період з 16 квітня 2007 року по 10 листопада 2008 року право власності на майно (нежитлові - приміщення площею 2 823 кв.м.) ні за ким іншим, окрім приватного підприємства Санні не реєструвалось, за товариством з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут не перереєстровувалось.

Таким чином, оцінюючи всі наявні та зібрані у справі докази суди дійшли висновку, що з 20 листопада 2003 року власником нежитлових приміщень площею 5 407,9 кв.м. стало приватне підприємство Санні.

Окремо слід також вказати, що відповідач під час розгляду спору просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності (т. 1 а.с. 91).

Проте, оскільки судом відмовлено у позові у звязку з недоведеністю, то суд не приймав до уваги вказану заяву відповідача.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами товариство з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут зазначало, що рішення суду від 10 квітня 2012 року було прийнято із помилковою оцінкою доказів та не було враховано обставин, які були встановлені за наслідком розгляду справи №3/39.

Зокрема, те, що постановою Вищого господарського суду України у справі №3/93 від 25 червня 2012 року постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17 травня 2012 року скасовано. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21 квітня 2011 року залишено без змін.

Відповідно до рішення господарського суду Львівської області від 10 вересня 2010 року у справі №3/93 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут до товариства з обмеженою відповідальністю Біля Універмагу про стягнення 100 000 грн., зазначено, що у зв'язку з незаконним перебуванням товариства з обмеженою відповідальністю Біля Універмагу у належних товариству з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут приміщеннях і невиконанням договору купівлі-продажу №88/08 від 10 червня 2003 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут та приватним підприємством Санні товариству з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут завдано прямих збитків на суму 6 240 000 грн.

В цьому ж рішенні йдеться, що позивач просить стягнути збитки завдані йому товариством з обмеженою відповідальністю Біля Універмагу в зв'язку із прийняттям рішення господарського суду Тернопільської області від 24 січня 2008 року у справі №1/86-4904, яким частково задоволено зустрічний позов приватного підприємства Санні та зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут виконати належним чином умови укладеного 10 червня 2003 року договору №88/08 та стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут на користь приватного підприємства Санні упущену вигоду у розмірі 6 240 000 грн.

Отже, на думку заявника приватне підприємство Санні не могло набути право власності на оспорюване майно відповідно до договору купівлі-продажу №88/08 від 10 червня 2003 року та акту прийому-передачі №1 від 20 листопада 2003 року, оскільки товариство з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут не могло фактично здійснити передачу майна відповідно до вищезгаданого договору, так як ті приміщення протиправно займало товариство з обмеженою відповідальністю Біля Універмагу у період з 15 грудня 2001 року 18 квітня 2004 року, і дана обставина встановлена за наслідками розгляду справи №3/93.

Товариство вказує, що на час розгляду справи №3/93 і прийняття остаточного рішення по цій справі - постанови Вищого господарського суду України, не знало і не могло знати про обставини, які будуть встановленні за наслідками розгляду справи №3/93. Дані обставини є істотними для справи.

Також в заяві та письмових поясненнях від 02 вересня 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут вказувало, що в мотивувальній частині рішенні господарського суду Тернопільської області від 14 червня 2012 року у справі №6/100/5025-1635/2011 (18/15-2991(1/86-4904)) за первісним позовом про розірвання договору купівлі-продажу та за зустрічним позовом про стягнення збитків та зобовязання вчинити певні дії судом було зазначено про невідповідність договору купівлі-продажу вимогам закону.

Заявник вказує, що в дійсності об'єкт купівлі-продажу приватному підприємству Санні переданий не був, а приватне підприємство Санні будь-якої оплати за договором не здійснювало. Приватне підприємство Санні не оформляло права власності на майно. Як повідомлено на адвокатський запит листом від 12 січня 2012 року №199 Обласного комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, що згідно даних реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 12 січня 2012 року, даними, щодо державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за адресою: м. Львів, вул. В. Великого, 59 б, згідно договору купівлі-продажу №88/08 від 10 червня 2003 року, за приватним підприємством Санні бюро не володіє.

В мотивувальній частині постанови Вищого господарського суду України від 08 серпня 2012 року у справі №5015/5820/11 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Біля Універмагу до товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут, товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Тамара, треті особи: приватне підприємство Санні, РВ ФДМУ по Львівській області про визнання недійсним договору оренди від 15 грудня 2001 року №20/04 зроблено висновок, що правомірно судами попередніх інстанцій відмовлено в задоволені позову приватному підприємству Санні, оскільки останнім не доведено наявність у нього права на приміщення, які були передані в оренду за спірним договором, а відповідно, невідомо в чому саме полягає порушення права та інтересу третьої особи укладенням спірного договору оренди.

При цьому товариство з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут зауважувало, що по договору оренди №20/04 від 13 грудня 2001 року товариством з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут було передано товариству з обмеженою відповідальністю Торговий дім Тамара нежитлові приміщення загальною площею 2 823 кв.м. та споруду (площадку) загальною площею 1 379,3 кв.м., розташовані у м. Львові по вул. Княгині Ольги, 106 (нова адреса: м. Львів, вул. В. Великого, 59 б), тобто приміщення, що становлять предмет спірного договору купівлі-продажу.

Враховуючи вищевикладене, заявник стверджує що, товариство з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут залишилось єдиним законним та зареєстрованим власником майна, що підтверджується витягами з реєстру прав власності на нерухоме майно №8148006 від 25 серпня 2005 року та №20152245 від 08 вересня 2008 року.

Дані обставини були встановлені за наслідками розгляду справи №1/290-9/277 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут до товариства з обмеженою відповідальністю Біля Універмагу, Департаменту економічної політики Львівської міської ради за участю прокуратури Львівської області про усунення перешкод в користуванні майном і відшкодування 1 200 000 грн. збитків у вигляді неодержаних коштів за заявою товариства з обмеженою відповідальністю Біля Універмагу про перегляд рішення господарського суду Львівської області від 05 травня - 11 червня 2004 за нововиявленими обставинами (справа №5015/1488/12), зокрема ухвалою господарського суду Львівської області від 01 жовтня 2012 року, залишена в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11 грудня 2012 року та постановою Вищого господарського суду України від 19 лютого 2013 року.

Крім того позивач у письмових поясненнях повідомив, що рішення Придніпровського районного суду по справі № 2-4284/06 скасовано постановою Апеляційного суду Черкаської області від 24 липня 2007 року.

Тобто, товариство з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут у своїй заяві посилається на судові рішення (постанову Вищого господарського суду України у справі №3/93 від 25 червня 2012 року, рішення господарського суду Тернопільської області від 14 червня 2012 року у справі №6/100/5025-1635/2011 (18/15-2991(1/86-4904)), постанову Вищого господарського суду України від 08 серпня 2012 року у справі №5015/5820/11, ухвалу господарського суду Львівської області від 01 жовтня 2012 року зі справи № №5015/1488/12, залишеної в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11 грудня 2012 року), які були прийняті судами різних інстанцій після ухвалення рішення по справі 13/5026/414/2012, окрім постанови апеляційного суду Черкаської області від 24 липня 2007 року по справі № 2-4284/06, яка вже існувала на момент розгляду справи.

Статтею 112 ГПК України визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.

Зокрема, підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

В пункті 5 постанови Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 17 Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами зазначено, що не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII ГПК господарський суд має винести ухвалу про залишення судового рішення без зміни.

Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК.

Отже, копію постанови апеляційного суду Черкаської області від 24 липня 2007 року якою було скасовано рішення Придніпровського районного суду по справі № 2-4284/06, як письмовий доказ позивач міг своєчасно подати під час розгляду справи по суті, або заявити відповідне клопотання про витребування судом вказаного документу в порядку ст. 38 ГПК України.

Посилання позивача в своїй заяві на обставини, що були встановлені під час розгляду справи та прийняття рішення господарським судом Тернопільської області від 14 червня 2012 року у справі №6/100/5025-1635/2011 (18/15-2991(1/86-4904)), а також як на нововиявлені обставини, що були встановлені за наслідками розгляду справи №1/290-9/277 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут до товариства з обмеженою відповідальністю Біля Універмагу, Департаменту економічної політики Львівської міської ради за участю прокуратури Львівської області про усунення перешкод в користуванні майном і відшкодування 1 200 000 грн. збитків у вигляді неодержаних коштів, суд до уваги не приймає, оскільки це питання вже було предметом розгляду заяви товариства від 05 жовтня 2012 року вих. №15-10/12 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (т. 4 а.с. 1-7).

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 25 грудня 2012 року вказану заяву залишено без задоволення (т.4 а.с.33-37).

Стосовно решти судових рішень в яких на думку заявника встановлені нововиявлені обставини слід вказати, що спірний договір купівлі-продажу не був предметом їх розгляду, а тому висновки судів здійснені під час оцінки зібраних у таких справах доказів та певні правові висновки судів щодо застосування тих чи інших норм матеріального права не є нововиявленими обставинами в розумінні ст. 112 ГПК України.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту) суттєво відрізняється.

Крім того, виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII ГПК.

Жодним судовим рішенням не спростовано факту укладання сторонами саме у 2003 році договору купівлі-продажу, приймання відповідачем нежитлових приміщень, площадки-споруди та торговельного павільйону, оформленого актом від 20 листопада 2003 року, а відповідної експертизи вказаних документів в межах справи № 13/5026/414/2012 судом не проводилося та відповідного клопотання позивачем до суду не заявлялося.

Інші доводи заявника фактично вказують на невірну оцінку, неповноту дослідження та неврахування господарським судом Черкаської області доводів позивача під час розгляду справи 13/5026/414/2012, проте, це питання було досліджено судами апеляційної та касаційної інстанцій.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що заява товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Черкаської області від 10 квітня 2012 року зі справи №13/5026/414/2012 слід залишити без змін.

Рішення, ухвала, постанова, прийняті за результатами перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, можуть бути переглянуті на загальних підставах.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 86, 112-114 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю Ресторан Беркут від 10 липня 2013 року №78-07/13 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 10 квітня 2012 року зі справи №13/5026/414/2012 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Головуючий суддя А.В.Васянович

судді: В.М. Грачов

ОСОБА_1