ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016 Справа № 917/134/16

м. Полтава

за позовом Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко", юр.адреса: вул. Матросова, 10, м. Червонозаводське, Лохвицький район, Полтавська область, 37240; поштова адреса: вул. Заводська, 4, смт.Степанівка, Сумський район, Сумська область, 42305

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", вул.Будька, 47, м. Гадяч, Полтавська область, 37300

про стягнення 2 826 840,53 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 30.12.2015 року № 164 (присутній в засіданні 17.03.2016 року, 31.03.2016 року);

ОСОБА_2, довіреність від 30.12.2015 року №165;

Від відповідача: ОСОБА_3, довіреність від 02.03.2016 року № 9 (присутній в засіданні від 17.03.2016 року);

ОСОБА_4, довіреність від 30.03.2016 року.

Резолютивна частина рішення оголошена згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України 12.04.2016 року.

Повне рішення складено та підписано 15.04.2016 року.

Рішення приймається після перерв, які оголошувались в судових засіданнях 17.03.2016 року, 31.03.2016 року.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 3 810 087,89 грн. боргу за договором поставки №195-Б від 19.01.2015 року, з яких: 2 840 746,38 грн. основний борг; 290 793,26 грн. інфляційні витрати; 34 559,62 грн. 3% річних; 643 988,63 грн. пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати отриманого товару за договором поставки №195-Б від 19.01.2015 року, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості та підстави нарахування і стягнення річних, інфляційних, пені за прострочення грошового зобов'язання.

31.03.2016 року від позивача надійшла заява (том 1, а.с. 187) про зменшення позовних вимог в частині стягнення основного боргу в зв'язку з частковим його погашенням відповідачем в сумі 230 000,00 грн., в якій просить суд стягнути з відповідача основну суму боргу в розмірі 2557746,38 грн. за товар, 290 793,26 грн. інфляційні витрати; 34559,62 грн. - 3% річних; 643 988,63 грн. - пеня.

12.04.2016 року позивач подав заяву (том 2, а.с. 3-4) про зменшення позовних вимог. За новим розрахунком позивача сума боргу складає 2 826 840,53 грн., з них: 2 557 746,38 грн. основний борг за товар, 13001,75 грн. - 3% річних; 28490,06 грн. інфляційні витрати; 227602,34 грн. - пеня.

Згідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки такі дії позивача не суперечать законодавству, не порушують права і охоронювані законом інтереси будь-яких осіб, заява від 06.04.2016 року (вх. №4532 від 12.04.2016 року) приймається господарським судом до розгляду.

Виходячи з п. 3.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір. Згідно абзацу четвертого підпункту 4.6 пункту 4 вказаної постанови зменшення позивачем суми позову, в тому числі й з підстав необґрунтованості первісного розрахунку ціни позову, не є відмовою від позову. В такому випадку припинення провадження в частині зменшення відповідної суми не здійснюється, - про таке зменшення зазначається в описовій частині судового рішення, а предметом спору стає вимога про стягнення суми в зменшеному розмірі.

Таким чином, ціна позову, яку згідно з частиною третьою статті 55 ГПК вказує позивач складає 2 826 840,53 грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, у відзиві на позов (том 2, а.с. 9-12) посилається, зокрема, на те, що позивачем, під час здійснення поставок молока у 2015 році, в порушення умов Договору, жодного разу не було надано ТОВ «Гадячсир» повного пакету супровідних документів згідно п.2.4. Договору, а саме: товарно-транспортні накладні Ф1-ТН не надані взагалі; спеціалізовані товарні накладні за формою № 1 ТН (МС) надані частково за вересень-жовтень 2015 р.

Відповідач також зазначив, що в звязку з систематичним невиконанням умов Договору Постачальником ТОВ «Гадячсир» неодноразово попереджало ПрАТ «Райз-Максимко» про те, що у разі ухилення від виконання умов п.2.4. Договору, ТОВ «Гадячсир», в подальшому, без додаткових попереджень чи повідомлень, буде проводитись призупинення оплати товару, поставленого без повного пакету супровідних документів. Незважаючи на це, Позивач, не дотримуючись умов Договору, добровільно, на свій страх та ризик, здійснював поставки Товару Відповідачу без надання зазначених вище документів. Враховуючи, що Постачальником до цього часу не надано Покупцеві повного пакету документів, зазначених у п. 2.4. Договору, зокрема товарно-транспортних накладних за формою Ф1-ТН, спеціалізованих товарних накладних за формою № 1 - ТН (МС), ТОВ «Гадячсир», скориставшись своїм правом, передбаченим п. 2.4. Договору, було призупинено оплату товару за Договором, що виключає порушення законних прав Позивача та тягне за собою відсутність підстав для задоволення позову, оскільки є наслідком порушення умов Договору Постачальником.

Відповідач вважає, що посилання Позивача на Приймальні квитанції, як на доказ, що підтверджує факт отримання товару Відповідачем є абсолютно безпідставним, оскільки такі приймальні квитанції не є первинними документами, що підтверджують факт отримання товару.

На думку Відповідача, Позивачем не надано належних доказів, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а відповідно не доведено факт існування заборгованості.

Суд надав можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставин, які б перешкоджали розглянути спір у даному судовому засіданні, судом не виявлено.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

19 січня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» (відповідач, покупець) було укладено договір поставки № 195-Б (а.с.32-35, далі Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору постачальник зобов'язався передавати у власність покупця молоко коровяче незбиране ДСТУ 3662-97, далі за текстом молоко, а покупець зобовязався приймати й оплачувати молоко на умовах та в порядку визначеному цим договором.

Кількість молока зазначається в спеціалізованій товарній накладній на перевезення молочної сировини за формою-1 ТН (МС), затвердженою наказом Міністерства аграрної політики України № 176 від 01 липня 2002 року (далі за текстом Товарна накладна), ціна - у протоколах погодження цін (додаток №1), які після погодження (в порядку передбаченому цим договором), належного оформлення та підписання сторонами, є невід'ємною частиною даного договору (п. 2.1. Договору).

Згідно пункту 3.8. Договору право власності на молоко переходить до покупця з моменту його приймання і визначається датою підписання представником Покупця товарної накладної крім випадку виявлення Покупцем невідповідності молока вимогам ДСТУ 3662-97, діючим в Україні стандартам, а також ветеринарним та санітарним вимогам.

Постачальник зобовязаний надавати Покупцю наступні супровідні документи: - товарно-транспортну накладну Ф1-ТН, спеціалізовану товарну накладну формою №1-ТН(МС), із заповненням в них усіх реквізитів щодо кількості та якості молока; - видаткову накладну; - податкову накладну; ветеринарне свідоцтво (Ф2), яке надається Постачальником Покупцю на заплановану кількість молока, що передаватиметься у власність Покупця, на кожний місяць не пізніше 3 числа поточного місяця (п. 2.4. Договору).

Пунктом 2.6. Договору визначено, що не пізніше 3-го числа місяця наступного за звітним покупцем, на підставі товарних накладних на перевезення молочної сировини, виписується приймальна квитанція за формою № З-ПК (МС), в якій вказуються кількість та вартість молочної сировини.

Кінцеве (остаточне) приймання, оприбуткування та оплата молока здійснюється покупцем відповідно до кількісних та якісних показників, що зазначаються останнім в товарній накладній в графі «Прийнято» при прийманні молока на власному складі (п. 3.5. Договору).

Ціна на молоко встановлюється в національній валюті України гривні, та погоджується Сторонами шляхом підписання Протоколу погодження цін (Додаток №1), який є невідємною частиною цього Договору (п. 5.1. Договору).

В пункті 5.4. Договору сторони визначили, що покупець здійснює оплату за обєм молока поставленого Постачальником Покупцю протягом 10 (десяти) календарних днів у найближчий банківський день, наступним за останнім днем поставки, у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Оплата здійснюється в національній грошовій валюті України гривні.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що ним на виконання умов договору в період з 20.01.2015 року по 31.10.2016 року передавався відповідачу товар на загальну суму 16 084 746,38 грн., оплату якого відповідач здійснив частково, залишок суми основного боргу складає 2 557 746,38 грн.

Ухвалою про порушення провадження у справі від 04.02.2016 року на сторони покладався обов'язок здійснити звірення взаємних розрахунків стосовно заборгованості, яка є предметом спору. 19.02.2016 року позивач надіслав відповідачу акт звірки взаємних розрахунків. Докази відправки акту звірки в матеріалах справи (а.с. 96-97). Факт отримання зазначеного відправлення відповідачем не заперечується, проте відповідач участі у звірці не прийняв. Не була звірка проведена не дивлячись і на повторну вказівку суду в ухвалі від 25.02.2016 року. Будь-яких пояснень щодо неприйняття участі у звірці відповідачем не надано.

За таких обставин, в звязку з ненаданням відповідачем свого контррозрахунку розміру заявлених вимог, а також відсутності підписаного акту звірки розрахунків сторін, при вирішенні спору судом приймаються до уваги надані позивачем розрахунки суми боргу, наявні у справі платіжні доручення про часткову оплату товару та докази поставки товару.

В період з 20.01.2015 року по 31.10.2016 року на виконання Договору № 195-Б від 19.01.2015 року ПрАТ «Райз-Максимко», як постачальником за Договором, передавався ТОВ «Гадячсир», як покупцю за Договором, товар (молоко) на загальну суму 16 084 746,38 грн.

Факт передачі товару саме за цим Договором поставки в розмірі 16 084 746,38 грн. підтверджується наступними доказами:

1) видатковими накладними:

- видаткова накладна № 888 від 31.01.2015 року на суму 635 375,80 грн. (том 1, а.с. 48);

- видаткова накладна № 1125 від 08.02.2015 року на загальну суму 427108,93 грн. (том 1, а.с. 50);

- видаткова накладна № 1409 від 23.02.2015 року на загальну суму 796 826,90 грн. (том 1, а.с. 51);

- видаткова накладна № 1726 від 28.02.2015 року на загальну суму 265 831,62 грн. (том 1, а.с. 52);

- видаткова накладна № 2173 від 10.03.2015 року на загальну суму 564516,65 грн. (том 1, а.с. 55);

- видаткова накладна № 2636 від 19.03.2015 року на суму 518 646,72 грн., (том 1, а.с. 56);

- видаткова накладна №3113 від 31.03.2015 року на суму 741 722,96 грн. (том 1, а.с. 57);

- видаткова накладна №3627 від 10.04.2015 року на суму 635 350,44 грн. (том 1, а.с. 60);

- видаткова накладна №3739 від 20.04.2015 року на суму 618 054,92 грн. (том 1, а.с. 61);

- видаткова накладна № 4238 від 30.04.2015 року на суму 602 175,90 грн. (том 1, а.с. 62);

- видаткова накладна № 4620 від 11.05.2015 року на суму 681 521,71 грн. (том 1, а.с. 65);

- видаткова накладна №4889 від 20.05.2015 року на суму 623 409,36 грн. (том 1, а.с. 66);

- видаткова накладна №5676 від 31.05.2015 року на суму 652 127,45 грн. (том 1, а.с.67);

- видаткова накладна №6219 від 10.06.2015 року на суму 623 335,15 грн. (том 1, а.с.70);

- видаткова накладна №6459 від 20.06.2015 року на суму 605 172,92 грн. (том 1, а.с.71);

- видаткова накладна №7015 від 30.06.2015 року на суму 52 693,34 грн. (том 1, а.с.72);

- видаткова накладна №6783 від 30.06.2015 року на суму 564282,60 грн. (том 1, а.с.73);

- видаткова накладна №7266 від 10.07.2015 року на суму 630 167,80 грн. (том 1, а.с.76);

- видаткова накладна №7367 від 20.07.2015 року на суму 431 465,72 грн. (том 1, а.с.77);

- видаткова накладна №310 від 10.08.2015 року на суму 534 193,39 грн. (том 1, а.с.80);

- видаткова накладна №8372 від 20.08.2015 року на суму 582 710,72 грн. (том 1, а.с.81);

- видаткова накладна №8758 від 31.08.2015 року на суму 655 987,49 грн. (том 1, а.с.82);

- видаткова накладна №10759 від 30.09.2015 року на суму 1 781 851,93 грн. (том 1, а.с.85);

- видаткова накладна №11708 від 31.10.2015 року на суму 1 860 215,96 грн. (том 1, а.с.88).

Товар отримувався відповідачем без будь-яких зауважень щодо його кількості, якості чи ціни.

2) приймальними квитанціями:

- №137 від 31.01.2015 року за період з 01.01.2015 року до 31.01.2015 року на загальну суму 635 375,80 грн. (том 1, а.с. 47);

- №131 від 28.02.2015 року за період з 01.02.2015 року до 28.02.2015 року на загальну суму 1 489 767,45 грн. (том 1, а.с. 49);

- №144 від 31.03.2015 року за період з 01.03.2015 року до 31.03.2015 року на загальну суму 1 824 886,34 грн. (том 1, а.с. 54);

- №143 від 30.04.2015 року за період з 01.04.2015 року до 30.04.2015 року на загальну суму 1 855 581,27 грн. (том 1, а.с. 59);

- №143 від 31.05.2015 року за період з 01.05.2015 року до 31.05.2015 року на загальну суму 1 957 058,52 грн. (том 1, а.с. 64);

- №135 від 30.06.2015 року за період з 30.06.2015 року до 30.06.2015 року на загальну суму 1 845 484,01 грн. (том 1, а.с. 69);

- №129 від 31.07.2015 року за період з 01.07.2015 року до 31.07.2015 року на загальну суму 1 061 633,51 грн. (том 1, а.с. 75);

- №108 від 31.08.2015 року за період з 01.08.2015 року до 31.08.2015 року на загальну суму 1 772 891,60 грн. (том 1, а.с. 79);

- №105 від 30.09.2015 року за період з 01.09.2015 року до 30.09.2015 року на загальну суму 1 781 851,93 грн. (том 1, а.с. 84);

- №129 від 31.10.2015 року за період з 01.10.2015 року до 31.10.2015 року на загальну суму 1 860 215,96 грн. (том 1, а.с. 87).

В приймальних квитанціях відповідачем зазначені кількість, якість та загальна вартість прийнятого від позивача молока у відповідному місяці.

3) Довіреностями на отримання товару уповноваженою особою відповідача на імя ОСОБА_5:

- від 01.02.2015 року №178 (том1, а.с. 53);

- від 01.03.2015 року № 322 (том 1, а.с. 58);

- від 01.04.2015 року № 492 (том 1, а.с. 63);

- від 01.05.2015 року № 667 (том 1, а.с. 68);

- від 01.06.2015 року № 823 (том 1, а.с. 74);

- від 01.07.2015 року № 963 (том 1, а.с. 78);

- від 01.08.2015 року № 1109 (том 1, а.с. 83);

- від 01.09.2015 року № 1238 (том 1, а.с. 86);

- від 01.10.2015 року № 1381 (том 1, а.с. 89).

4) Спеціалізованими товарними накладними (том 1, а.с. 121-186).

В зазначених спеціалізованих товарних накладних містяться підписи представників постачальника (позивача) та покупця (відповідача).

Планову закупівельну ціну сторони узгоджували в протоколах погодження цін:

- протокол від 19.01.2015 року про встановлення ціни з 19.01.2015 року (том 1, а.с. 38);

- протокол від 01.03.2015 року про встановлення ціни з 01.03.2015 року (том 1, а.с. 39);

- протокол від 16.03.2015 року про встановлення ціни з 16.03.2015 року (том 1, а.с. 40);

- протокол від 25.03.2015 року про встановлення ціни з 25.03.2015 року (том 1, а.с. 41);

- протокол від 10.04.2015 року про встановлення ціни з 10.04.2015 року (том 1, а.с. 42);

- протокол від 21.04.2015 року про встановлення ціни з 21.04.2015 року (том 1, а.с. 43);

- протокол від 31.07.2015 року про встановлення ціни з 01.08.2015 року (том 1, а.с. 44);

- протокол від 01.08.2015 року про встановлення ціни з 01.08.2015 року (том 1, а.с. 45);

- протокол від 15.08.2015 року про встановлення ціни з 16.08.2015 року по 31.08.2015 року (том 1, а.с. 46).

Протоколи підписані та завірені печатками уповноваженими представниками сторін.

При прийнятті рішення зі спору суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Між сторонами по справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст.712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частини перша та шоста статті 265 ГК України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно норм цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, зобов'язуючим, що обумовлено взаємним виникненням у кожної із сторін прав та обов'язків, а саме, зобов'язання продавця передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов'язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги.

Отже, змістом договору купівлі продажу є ті умови, з приводу яких сторони досягли згоди.

За змістом ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідач, підписавши видаткові накладні за Договором поставки товару №195-Б від 19.01.2015 року, приймальні квитанції та видавши довіреності взяв на себе зобов'язання з оплати товару, які виконав частково. На момент розгляду справи зобов'язання відповідача в частині 2 557 746,38 грн. не виконані. Доказів оплати боргу в повному обсязі матеріали справи не містять.

Стосовно заперечень відповідача, викладених у відзиві на позов, судом приймається до уваги наступне.

Відповідач у відзиві та його представник в судовому засіданні не заперечує факт отримання від позивача товару (молока) в обсягах та за ціною, визначених позивачем в позовній заяві.

Заперечення відповідача проти позову ґрунтуються на положеннях п.2.5 Договору, відповідно до якого у випадку якщо постачальник своєчасно не надасть покупцю документи (всі разом або будь-який з них окремо), що зазначені в п. 2.4. цього Договору, або надасть зазначені документи (всі разом або будь-який з них окремо) неналежно оформленими, то в цьому випадку покупець має право призупинити оплату молока згідно п. 5.4. цього Договору до моменту надання постачальником належним чином оформлених документів, зазначених в п. 2.4. цього Договору.

Також відповідач вважає, що він мав право відповідно до ч.3 ст.538 ЦК України зупинити виконання свого обовязку по оплаті до моменту передачі позивачем документів, визначених п.2.4. Договору.

Суд звертає увагу, що посилаючись на ненадання позивачем документів, визначених п.2.4. Договору, позивач не зазначає, які саме документи та по відношенню до якої саме партії товару не були надані.

Посилання відповідача у відзиві на позов на ненадання позивачем спеціалізованих товарних накладних за формою №1-ТН(МС) є необґрунтованим. Копії зазначених накладних за період з 05.09.2015р. по 31.10.2015р. були надані представником позивача (том 1, а.с. 121-186). В зазначених спеціалізованих товарних накладних, як встановлено судом, містяться підписи представників постачальника (позивача) та покупця (відповідача).

Спеціалізовані товарні накладні за інший спірний період, як свідчать письмові пояснення представника позивача від 28.03.2016 року (том1, а.с. 116) передавались відповідачу, але не були ним повернуті. Разом з тим, про фактичне оформлення вказаних спеціалізованих товарних накладних свідчить, зокрема, наявність приймальних квитанцій за весь спірний період, оформлених відповідачем. Згідно п. 2.6. Договору, такі приймальні квитанції оформлюються покупцем (відповідачем) саме на підставі товарних накладних на перевезення молочної сировини.

Позивачем були надані суду також протоколи погодження цін (додаток №1 до Договору) (а.с142 - 146).

Відповідач не посилається у відзиві на позов на те, що вартість поставленого товару, відображена у видаткових накладних та у приймальних квитанціях за формою №3-ПК(МС) не відповідає ціні, визначеній відповідно до договору. При цьому визначена в приймальних квитанціях середня закупівельна ціна на 1 кг є нижчою за ціну, визначену в додатку №1 до Договору.

Судом приймається до увагу, що відповідно до п.5.4 Договору строк оплати за придбане молоко починає свій перебіг з моменту переходу права власності на молоко.

Відповідно до п.3.8. Договору, такий момент співпадає з моментом підписання представником покупця саме товарної накладної. В п.2.1. Договору сторони визначили, що під товарною накладною слід розуміти саме спеціалізовану товарну накладну.

За таких обставин, оскільки факт оформлення сторонами відповідних спеціалізованих товарних накладних був встановлений судом, у відповідача виникло зобовязання по оплаті.

Судом також приймається до уваги, що форма спеціалізованої товарної накладної Форма-1 ТН (МС), яка була затверджена наказом Міністерства аграрної політики України №176 від 01.07.2002р., а в подальшому наказом Міністерства аграрної політики України від 01.12.2015р. №457, не містить в собі відомостей про вартість молочної сировини, а лише відомості про її кількість (масу) та якість.

Фактична вартість переданого позивачем товару (молока) була визначена сторонами у видаткових накладних та у приймальних квитанціях (том 1, а.с. 47-88), при цьому видаткові накладні за січень-жовтень 2015р. підписані представником відповідача, підпис засвідчений печаткою.

Згідно з п.2.6 Договору не пізніше 3-го числа місяця, наступного за звітним, Покупцем, на підставі товарних накладних на перевезення молочної сировини, виписується приймальна квитанція за формою № З-ПК (МС), в якій вказується кількість та вартість молочної сировини.

Покупцем (відповідачем) виписані приймальні квитанції, в яких зазначені кількість, якість та загальна вартість прийнятого від позивача молока у відповідному місяці. Приймальні квитанції підписані керівником відповідача ОСОБА_6

За таких обставин, відповідачем в особі керівника фактично погоджені обсяги та вартість товару, отриманого від позивача у спірному періоді (січень 2015р. жовтень 2016р.).

Оскільки, відповідно до п.2.6 Договору, приймальні квитанції складаються саме покупцем (відповідачем) на підставі товарних накладних, підписанням зазначених приймальних квитанції відповідач в особі керівника узгодив вартість та кількість переданого позивачем товару у відповідному періоді.

Посилання відповідача на наявність підстав для призупинення оплати отриманого товару в звязку з ненаданням позивачем в повному обсязі документів, передбачених п.2.4 Договору, з посиланням на ч.3 ст.538 ЦК України визначається судом необґрунтованим.

По-перше, відповідач не зазначив, які саме документи та відносно якої саме партії товару не були надані.

По-друге, до спірних правовідносин підлягає застосування не загальна норма викладена в ст.. 538 ЦК України, а ст. 666 ЦК України, якою встановлені правові наслідки невиконання продавцем обов'язку передати приналежності товару та документи, що стосуються товару.

Відповідно до ч.1 ст.666 ЦК України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Ч.2 чт.666 ЦК України передбачає якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідач не надав суду доказів встановлення позивачу строку для передання документів, визначених п.2.3 Договору та доказів направлення відповідного повідомлення про встановлення такого строку.

В той же час, п.2.4. Договору конкретний строк для передачі зазначених документів не встановлений.

П.2.5. надає відповідачу право на призупинення оплати лише в разі, якщо постачальник не надав вказані документи своєчасно.

За відсутності домовленості сторін щодо встановлення зазначеного строку, прострочення з боку постачальника (позивача) свого обовязку щодо надання відповідних документів може мати місце лише в разі встановлення такого строку покупцем (відповідачем) відповідно до вимог ч.2 ст.530 ЦК України, ч.1 ст.666 ЦК України.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

За ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настаються правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі.

Відповідно до вимог п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 6.3 Договору за прострочення в оплаті молока Постачальник має вимагати від Покупця сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 227 602, 34 грн. (розрахунок в матеріалах справи, том 2, а.с. 5-7), з них:

сума пені за видатковою накладною № 4238 від 30.04.15 р. складає 2 636,60 грн. з 11.05.2015р. по 21.05.2015 р;

сума пені за видатковою накладною № 4620 від 11.05.15 р. складає 5 804,89 грн. з 22.05.2015 р. по 04.06.2015 р.;

сума пені за видатковою накладною № 4889 від 20.05.15 р. складає 7 878,51 грн.з 01.06.2015 р. по 11.06.2015 р.;

сума пені за видатковою накладною № 5676 від 31.05.15 р. складає 5 965,72 грн.з 11.06.2015 р. по 19.06.2015 р.;

сума пені за видатковою накладною № 6219 від 10.06.15 р. складає 7 315,11 грн.з 22.06.2015 р. по 06.07.2015 р.;

сума пені за видатковою накладною № 6459 від 20.06.15 р. складає 10 344,32 грн.з 01.07.2015 р. по 16.07.2015 р.;

сума пені за видатковою накладною № 6783,7015 від 30.06.15 р. складає 10 344,32 грн.з 13.07.2015 р. по 11.08.2015р.;

сума пені за видатковою накладною № 7266 від 10.07.15 р. складає 38 867,66 грн.з 21.07.2015 р. по 10.09.2015 р.;

сума пені за видатковою накладною № 7367 від 20.07.15 р. складає 30 249,21 грн.з31.07.2015 р. по 19.09.2015 р.;

сума пені за видатковою накладною № 310 від 10.08.15 р. складає 24 256,23 грн.з 20.08.2015р. по 22.09.2015р.;

сума пені за видатковою накладною № 8372 від 20.08.15 р. складає 23 607,98 грн.з 31.08.2015р. по 06.10.2015р.;

сума пені за видатковою накладною № 8758 від 31.08.15 р. складає 27 247,18 грн.з 11.09.2015 р. по 16.10.2015 р;

сума пені за видатковою накладною № 10759 від 30.09.15 р. складає 33 084,61 грн.з 12.10.2015 р. по 30.10.2015 р.

Позивач просить стягнути 28 490,06 грн. інфляційних витрат (розрахунок в матеріалах справи, том 2, а.с. 7), з них:

інфляція за видатковою накладною № 8372 від 20.08.15 р. за період з 31.08.2015 р. по 22.09.2015 р складає 13 402,35 грн.

інфляція за видатковою накладною № 8758 від 31.08.15 р. за період з 11.09.2015 р. по 06.10.2015 р. складає 15 087,71 грн.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних в сумі 13 001,75 грн. (розрахунок в матеріалах справи, том 2, а.с. 7-10, зворот), з них:

за видатковою накладною № 4238 від 30.04.15 р. складає 378,40 грн. з 11.05.2015р. по 21.05.2015 р;

за видатковою накладною № 4620 від 11.05.15 р. складає 304,34 грн. з 22.05.2015 р. по 04.06.2015 р.;

за видатковою накладною № 4889 від 20.05.15 р. складає 398,44 грн. з 01.06.2015 р. по 11.06.2015 р.;

за видатковою накладною № 5676 від 31.05.15 р. складає 298,29. з 11.06.2015 р. по 19.06.2015 р.;

за видатковою накладною № 6219 від 10.06.15 р. складає 365,75 грн. з 22.06.2015 р. по 06.07.2015 р.;

за видатковою накладною № 6459 від 20.06.15 р. складає 517,21 грн. з 01.07.2015 р. по 16.07.2015 р.;

за видатковою накладною № 6783,7015 від 30.06.15 р. складає 609,65 грн. з 13.07.2015 р. по 11.08.2015р.;

за видатковою накладною № 7266 від 10.07.15 р. складає 1969,21 грн. з 21.07.2015 р. по 10.09.2015 р.;

за видатковою накладною № 7367 від 20.07.15 р. складає 1570,18 грн. з31.07.2015 р. по 19.09.2015 р.;

за видатковою накладною № 310 від 10.08.15 р. складає 1308,54 грн. з 20.08.2015р. по 22.09.2015р.;

за видатковою накладною № 8372 від 20.08.15 р. складає 1339,75 грн. з 31.08.2015р. по 06.10.2015р.;

за видатковою накладною № 8758 від 31.08.15 р. складає 1686,22 грн. з 11.09.2015 р. по 16.10.2015 р;

за видатковою накладною № 10759 від 30.09.15 р. складає 2255,77 грн. з 12.10.2015 р. по 30.10.2015 р.

Суд вважає обґрунтованим обрахування позивачем пені, річних та інфляційних нарахувань після закінчення 10 календарних днів з моменту оформлення видаткової накладної, оскільки саме в цій накладній сторонами була зафіксована вартість переданого товару. Як було зазначено вище, форма спеціалізованої товарної накладної (Форма 1-ТН (нс) не містить в собі відомостей про вартість молочної сировини.

Як свідчать матеріали справи, видаткові накладні складались сторонами подекадно, таким чином, період нарахування річних, пені та інфляційних, який визначений позивачем, є меншим, ніж період, за який могло бути здійснене таке нарахування (з моменту оформлення спеціалізованої товарної накладної").

Приймаючи до уваги, що судом встановлено прострочення відповідачем грошового зобовязання, вимоги позивача про стягнення пені, 3% річних суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених сум, оскільки при перевірці їх розміру та правильності нарахування судом не було виявлено завищення з боку позивача.

Перевірка правильності розрахунків позивача проводилася за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи «Ліга. Закон».

Вимоги про стягнення штрафу суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, поставивши відповідачу товар в період з 20.01.2015 року по 31.10.2015 року на загальну суму 16 084 746,38 грн. за договором №195-Б від 19.01.2015 року, тоді як відповідач коштів за товар не сплатив, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» (вул. Будька, 47, м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область, 37300, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» (вул. Матросова, 10, м. Червонозаводське, Лохвицький район, Полтавська область, 37240, ): - 2 557 746 грн. 38 коп. основного боргу; 13 001 грн.75 коп. 3% річних, 28 490 грн. 06 коп. інфляційних; 227 602 грн. 34 коп. пені; 42 402 грн. 61 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ із набранням рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.04.2016 року

Суддя Пушко І.І.