КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2016 р. Справа№ 910/30120/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

секретар судового засідання Білак В.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Гапоненко Р.І. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Гаврилюк О.О. - за належним чином оформленою довіреністю,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютем-Інжиніринг"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2016р.

у справі №910/30120/15 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютем-Інжиніринг"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк"

про визнання договору припиненим,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮТЕМ-Інжиніринг" (принципал за спірним Договором) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (гаранта) про визнання укладеного між ним, гарантом та бенефіціаром (Комунальним підприємством "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради) договору № 68/Г-2013 від 05.06.2013р. про надання гарантії припиненим.

Відповідач позов не визнав, вважаючи, що гарантія припиняється лише на підставах, визначених законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.02.2016р. у справі №910/30120/15 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ютем-Інжиніринг" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2016р. у справі №910/30120/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У доводах апеляційного оскарження апелянт посилався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2016р. по розгляду даної апеляційної скарги визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Дідиченко М.А., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2016р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютем-Інжиніринг" призначено до розгляду на 30.03.2016р.

22.03.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги.

30.03.2016р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про здійснення звукозапису, яке задоволено колегією суддів.

У судовому засіданні 30.03.2016р. представник відповідача проти доводів апеляційного оскарження заперечував, просив оскаржуваний судовий акт залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 05.06.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" (відповідач, Гарант) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТЕМ - Інжиніринг" (позивач, Принципал) укладено договір № 68/Г-2013 про надання гарантії (Договір).

Згідно п. п. 1.1., 1.2. Договору, Гарант за дорученням Принципала надає на користь Комунального підприємства "Чернігівводоканал" Чернігівської міської ради (Бенефіціар) гарантію виконання (Гарантія) на суму 563 265,91 грн. згідно з Контрактом № СhWWP-ICB-07.2SI від 28.05.2012р., укладеним між Бенефіціаром та Принципалом та Заяви на зміни № CO-H-1/07.2SI від 14.03.2013р. до цього контракту.

Гарантія надається на термін до 11.03.2015р. і набуває чинності з дати випуску.

Строк дії цього договору - до 25.03.2015р., але в будь - якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим договором.

За змістом п. п. 1,2 ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов'язань, шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов'язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов'язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов'язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управленої сторони.

Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов'язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов'язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За приписами ст. 560 ЦК України, за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Гарантія діє протягом строку, на який вона видана (ч. 1 ст. 561 ЦК України).

З легального визначення банківської гарантії відповідно до статті 563 ЦК України вона є одностороннім зобов'язанням банку сплатити бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії у разі порушення принципалом зобов'язання, забезпеченого гарантією.

Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред'являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов'язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред'явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії (ч.ч. 1, 2 ст. 564 Кодексу).

Згідно з ч. 1 ст. 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Гарант має право на оплату послуг, наданих ним боржникові (ст. 567 ЦК України).

За приписами ст. 568 ЦК України зобов'язання гаранта перед кредитором припиняється у разі: 1) сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію; 2) закінчення строку дії гарантії; 3) відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов'язків за гарантією.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюється Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 639 від 15.12.2004р. (далі - Положення), вимоги якого поширюються на банки, які беруть участь у здійсненні операцій за гарантіями (п. 3 Положення).

У пункті 2 Положення встановлено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов'язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов'язання перед бенефеціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов'язань у повному обсязі або їх частину в разі пред'явлення бенефеціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії.

Доводи принципала (позивача) з приводу того, що трьохсторонній Договір вважається припиненим з 21.11.2014р. у зв'язку з введенням у Банку тимчасової адміністрації і неможливістю виконати грошове зобов'язання перед бенефіціаром вірно відхилені судом першої інстанції.

Переглядаючи справу у повному обсязі і погоджуючись із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, апеляційний господарський суд виходить з таких мотивів.

Укладений трьохсторонній договір оформлює організаційно-правові відносини між гарантом, бенефіціаром та принципалом, але не спростовує того висновку, що гарантією є одностороннє письмове зобов'язання гаранта перед бенефіціаром, яке не залежить основного зобов'язання (його припинення або недійсності) в силу ч. 1 ст. 562 ЦК України.

Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Натомість зобов'язанням є правовідношення, в якому одна стороні (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Підставою виникнення зобов'язання є, зокрема, договори, який сам по собі не підлягає визнанню припиненим за позовом його сторін.

Позивач, який є принципалом (а, отже, боржником перед кредитором у основному зобов'язанні, яке забезпечується гарантією) намагається шляхом подання позову, фактично спростувати принцип незалежності банківської гарантії від основного зобов'язання.

За змістом статей 1 та 2 ГПК України позивач звертається з позовом за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а господарський здійснює цей захист, постановляючи рішення за результатами розгляду спору.

Позивач не вказав, за захистом яких своїх порушених чи оспорюваних прав (інтересів) звернувся до господарського суду, тому судова колегія не вбачає підстав для задоволення позову про припинення договору.

Крім цього у доводах апеляційного оскарження апелянт вказував, що ним було сплачено судовий збір за подання позову до господарського суду, доводячи таке своє твердження документом про сплату судового збору, який знаходиться у матеріалах справи.

В силу ст. 9 Закону України "Про судовий збір" передбачена сплата судового збору за місцем розгляду справи, який зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Перевіряючи цю обставину, суд першої інстанції встановив, що на момент прийняття рішення у справі за результатами розгляду господарського спору, підтвердження про зарахування сплаченого позивачем судового збору до бюджету було відсутнє, тому цей збір був стягнутий з позивача до державного бюджету, про що зазначено у рішенні.

У будь-якому разі, вказана обставина не вважається підставою для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення, адже позивач не позбавлений права повернути надмірно сплачений судовий збір, подавши заяву до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютем-Інжиніринг" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2016р. у справі №910/30120/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2016р. у справі №910/30120/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/30120/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко