донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

13.04.2016 справа №905/2905/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: за участю ДВС:не зявився ОСОБА_4, за довіреністю ОСОБА_5, за довіреністю ОСОБА_6, за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
на ухвалу господарського судуДонецької області
від07.12.2015р.
у справі№ 905/2905/14 (суддя Шилова О.М.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», м. Маріуполь Донецької області
про за участю стягнення 50 088 077,45грн. Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ

В С Т А Н О В И В:

Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» звернулося до господарського суду Донецької області зі скаргою в порядку ст. 121- 2 ГПК України на дії Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 про стягнення виконавчого збору від 24.07.2015р. недійсною та скасувати, а дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 визнати протиправними.

Ухвалою від 07.12.2015р. господарський суд Донецької області (суддя Шилова О.М.) скаргу відповідача на дії державного виконавця задовольнив; визнав дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з винесення постанови № 46650446 від 24.07.2015р. про стягнення виконавчого збору незаконними; визнав постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №46650446 від 24.07.2015р. про стягнення виконавчого збору недійсною.

Ухвала суду мотивована тим, що боржнику на підставі ухвали господарського суду Запорізької області від 26.03.2015р. була надана розстрочка: на два роки з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 30.01.2015р.у справі № 905/2905/14, з проведенням починаючи з 01 квітня 2015р. щомісячно до 26 числа виплат у розмірі 1 735 290,12 грн. Однак боржником самостійно здійснювалось погашення боргу та на момент винесення державним виконавцем постанови від 24.07.2015р. про стягнення виконавчого збору сума заборгованості значно зменшилась з урахуванням графіку розстрочки, цей факт не був зясований державним виконавцем.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з клопотанням про відновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги та з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу по справі скасувати та відмовити у задоволені скарги.

Апеляційна скарга обґрунтована з посиланням на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставина справи. Крім того, обґрунтовуючи правомірність винесення постанови від 24.07.2015р. про стягнення виконавчого збору апеляційна скарга мотивована відсутністю у державного виконавця інформації про будь-яке погашення боргу та ухвали суду про розстрочку.

Однак дослідивши зміст апеляційної скарги, судова колегія встановила відсутність посилань заявника апеляційної скарги щодо неправильного застосування господарським судом Донецької області при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального права, зокрема, Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 01.04.2016р. відновлено пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги та прийнято апеляційну скаргу до провадження.

11.04.2016р. від Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційний суд залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Донецької області від 07.12.2015р. у справі № 905/2905/14 залишити без змін. Відзив обґрунтований безпідставністю та необґрунтованістю доводів заявника апеляційної скарги.

В судове засіданні зявились представник заявника апеляційної скарги, який підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі; представники відповідача заперечили проти задоволення апеляційної скарги, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представники позивача в судове засідання не зявилися. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 01.04.2016р. явка сторін не була визнана обовязковою.

Відповідно до приписів ст.102 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

З огляду на наведене, враховуючи скорочений термін розгляду апеляційних скарг на ухвали місцевого господарського суду, а також приписи ст.101 ГПК України, судова колегія вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представника позивача.

У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі (ст.101 ГПК України).

Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду (ст.106 ГПК України).

Дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, вислухав пояснення представників сторін, які зявилися в судове засідання, судова колегія зазначає наступне.

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.06.2014р. у справі №905/2905/14 частково задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та стягнуто на його користь з відповідача 80 783,44грн. інфляційних нарахувань, 1 424 604,43грн. 3% річних, 1 677 342,41грн. пені, 1 790 520,68грн. штрафу (7%), 68 820грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

24.06.2014р. на виконання вказаного рішення господарським судом Донецької області виданий наказ.

Як встановлено господарським судом, матеріали справи № 905/2905/14 було втрачено у звязку з проведенням АТО на території м. Донецьк та Донецької області.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.01.2015р. рішення господарського суду Донецької області від 11.06.2014р. у справі №905/2905/14 скасовано в частині відмови у стягненні 41 646 963,41грн. основного боргу та прийнято нове рішення, яким позов в цій частині задоволено.

30.01.2015р. на виконання вказаної постанови господарським судом Запорізької області видано наказ.

25.02.2015р. Відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №46650446 за вказаним наказом.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.03.2015р. відповідачу надано розстрочку з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 30.01.2015р. у справі №905/2905/14 на два роки з проведенням, починаючи з квітня 2015 року, щомісячно до 26 числа виплат у розмірі 1 735 290,12 грн., а в останнім місяці 1 735 290,24 грн.

Як встановлено судом, про звернення до господарського суду з заявою про розстрочку боржник листом №156/01 від 17.03.2015р. повідомив ВДВС та надіслав відділу копію поданої заяви, яку останній отримав 24.03.2015р.

24.07.2015р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 4 164 696,34 грн.

Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» з вказаною постановою Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не погодилося, у звязку з чим звернулося до суду зі скаргою в порядку ст. 121-2 ГПК України, обґрунтовуючи тим, що виконавчий збір було стягнуто у більшому розмірі, без врахування суми оплат боржником та наданої судом розстрочки вирішення рішення.

Як зазначалося вище, заява Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» була задоволена. Ухвала обґрунтована доведеністю вимог.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень.

Стаття 115 ГПК України передбачає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на усій території України і виконуються у порядку, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Приписами ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 вказаного закону передбачені права та обовязки державного виконавця.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова (ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із ч. 3 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, виданий на підставі рішення, яким надано відстрочку виконання, приймається державним виконавцем до виконання після закінчення строку відстрочки в межах строку, встановленого для його пред'явлення.

У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом (ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 4 ст. 36 цього ж Закону рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

У пункті 3.4.3. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. N 512/5, у разі пред'явлення до виконання виконавчого документа, за яким надана розстрочка виконання, виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк сплати. Постанова про стягнення виконавчого збору в такому разі виноситься у розмірі десяти відсотків суми, яка підлягає примусовому стягненню.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно (п. 3.7.2. вказаної вище Інструкції).

Як зазначалось раніше на виконанні у відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження за наказом господарського суду Запорізької області від 30.01.2015р. у справ №905/2905/14 про стягнення з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 41 646 963,41 грн. основного боргу (а.с.69 т.5).

З наявних у справі документів вбачається, що позивач у справі листом від 12.06.2015р. №14/2-1130 повідомляв Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про часткову оплату відповідачем боргу у сумі 1 621 188,95 грн., залишок заборгованості становить 40 020 774,06 грн. (а.с.110-111 т. 5). В підтвердження направлення цього листа позивачем надано копію списку згрупованих рекомендованих відправлень та копію фіскального чеку від 15.06.2015р. № 9411, який був отриманий апелянтом 18.06.2015р., про що свідчить роздруківка з сайту Укрпошти «Відстеження пересилання поштових відправлень» (а.с.112-114 т.5).

Вказані дії стягувача в повній мірі відповідають вимогам ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно наданої ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до господарського суду довідки від 03.12.2015р. №14/2-2096В заборгованість відповідача у справі № 905/2905/14 станом на 24.07.2015р. (момент винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови) становить 36 313 174,28 грн., а станом на 31.10.2015р. становить 31 292 979,06 грн. (а.с.115 т.5).

Крім того, боржником в підтвердження часткового погашення заборгованості за наказом у справі № 905/2905/14 були надані копії банківських виписок, меморіальних ордерів, за період з 01.04.2015р. по 24.07.2015р., за якими боржник перерахував позивачу кошти на загальну суму 5 328 789,13 грн. (а.с.44-52 т.5).

Отже, у звязку з самостійним погашенням боржником заборгованості за наказом господарського суду Запорізької області від 30.01.2015р. №905/2905/14 сума боргу станом на 24.07.2015р. становить 36 318 174,28 грн. (41 646 963,41 грн. 5 328 789,13 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Як встановлено місцевим господарським судом, державний виконавець своєю вимогою від 24.07.2015р. № 46650446/2./12, адресованої ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», зобовязував останніх надати йому у письмовому вигляді протягом 3 робочих днів з моменту отримання цієї вимоги інформацію щодо виконання наказу № 905/2905/14 від 30.01.2015р. з урахуванням рішення суду про розстрочку (а.с.86 т.5).

Проте, без врахування поштового пробігу вказаної вимоги на отримання її сторонами виконавчого провадження та не дочекавшись відповіді від сторін, державний виконавець в цей день, 24.07.2015р., виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 4 164 693,34 грн. (а.с.87 т.5).

Колегія суддів зауважує, що за наявності відомостей від стягувача про погашення боржником станом на 12.06.2015р. боргу у сумі 1 621 188,95 грн. та ухвали господарського суду Запорізької області від 26.03.2015р. про надання боржнику розстрочки, без отримання від сторін виконавчого провадження відомостей про самостійне виконання боржником рішення суд, державним виконавцем в порушення вимог ст.ст. 11, 25, 28, 36 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято зазначену постанову.

Отже, такі дії державного виконавця з винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 24.07.2015р. без урахування наведених вище обставин є передчасними. Так, сума заборгованості на момент винесення 24.07.2015р. постанови про стягнення з боржника виконавчого збору сума заборгованості по виконавчому провадженню 46650446 становить 36 318 174,28 грн. (а не 41 646 963,41 грн.).

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови державним виконавцем не визначено конкретно дати та суми, коли боржник здійснив погашення боргу, не перевірено чи не порушив останній строк розрахунку платежів з урахуванням наданої судом розстрочки (та саме на несвоєчасну сплату щомісячного платежу має нараховуватись виконавчий збір), а також не зазначено суму, за якою строк погашення ще не настав з урахуванням наданої ухвалою суду від 26.03.2015р. розстрочки.

У пункті 9.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» передбачено: «За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє».

За таких обставин, господарський суд Донецької області дійшов обґрунтованого висновку щодо визнання дій державного виконавця з винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого провадження від 24.07.2015р. незаконними, а цю постанову визнав недійсною, тому правомірно задовольнив відповідну скаргу відповідача.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновками господарського суду щодо несвоєчасності направлення Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанови від 24.07.2015р. боржнику, а саме: 07.08.2015р., проте, цей факт не впливає на її дійсність та законність та має значення для строку на оскарження дій державної виконавчої служби, передбачений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1 ст. 121-2 ГПК України.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи заявника апеляційної скарги щодо необізнаності ухвали суду про надання боржнику розстрочки, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме: у вимозі від 24.07.2015р. № 46650446/2./12 державний виконавець посилається на ухвалу суду Запорізької області від 26.03.2015р. про надання розстрочки, а також вказана ухвала міститься в копіях матеріалів виконавчого провадження, які надані до суду першої інстанції заявою від 26.11.2015р.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ відсутні, а ухвала місцевого господарського суду від 07.12.2015р. у справі № 905/2905/14 не підлягає скасуванню.

Судові витрати покласти на заявник апеляційної скарги.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105, 106, 121-2 ГПК України , Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ на ухвалу господарського суду Донецької області від 07.12.2015р. у справі №905/2905/14 - залишити без задоволення

Ухвалу господарського суду Донецької області від 07.12.2015р. у справі №905/2905/14 - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів з моменту її прийняття.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Судді: Н.М. Дучал

ОСОБА_3

Надруковано: 6 прим.

1 позивачу

1.відповідачу

1. ДВС МЮУ

1. у справу

1.ДАГС

1. ГСДО