номер провадження справи 12/11/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016 Справа № 908/349/16

Суддя Господарського суду Запорізької області Смірнов О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/349/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Український торгівельний дім Белшина, м. Чернігів

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м. Запоріжжя

про стягнення 219252,83 грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1, довіреність від 15.05.2015 р.

від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 18-164 від 30.12.2015 р.

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судовому засіданні 22.03.2016 року згідно вимог ст. 77 ГПК України була оголошена перерва до 05.04.2016 року, без винесення процесуального документу суду, за наслідком якого був складений протокол відповідно до вимог ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю Український торгівельний дім Белшина звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів про стягнення заборгованості в сумі 191554,88 грн., пені в сумі 16767,61 грн., трьох процентів річних в сумі 2204,19 грн. та інфляційних витрат в сумі 2869,29 грн. за договором поставки № 404 від 03.04.2015 року, що разом складає 213395,97 грн.

17.02.2016 року на адресу суду від відповідача у справі надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивоване неможливістю забезпечити явку компетентного представника в судове засідання 23.02.2016 року у звязку із зайнятістю в інших судових процесах.

Вказане клопотання відповідача задоволено судом про що свідчить винесена ухвала від 23.02.2016 року, якою відкладений розгляд справи до 11.03.2016 року о 10:45.

18.02.2016 року на електронну адресу суду та 22.02.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: копії додаткової угоди № 1 від 23.04.2015 року, № 2 від 19.05.2015 року до договору поставки № 404 від 03.04.2015 року, копії рахунка-фактури № 7735 від 14.08.2015 року, копії накладної на вантаж № 999258936 від 14.08.2015 року.

23.02.2016 року на електронну адресу суду від позивача надійшла заява, за змістом якої останній у звязку з неможливістю направлення повноважного представника в судове засідання, призначене на 23.02.2016 року, та враховуючи надання витребуваних судом доказів просить суд розгляд справи проводити за наявними в матеріалах справи доказами. При цьому вказує, що на виконання ухвали 18.02.2016 року направив на адресу відповідача 3 примірника акту звірки взаємних розрахунків, що підтверджується листом № 295 від 18.02.2016 року, проте вказаний лист, незважаючи на його отримання, відповідачем проігнорований, акт звірки взаємних розрахунків не підписаний, на адресу позивача не повернутий. Проте, дана заява була без електронного цифрового підпису, про що судом було складено відповідний акт.

26.02.2016 року на адресу суду від позивача надійшов оригінал раніше отриманої електронною поштою заяви про розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Відповідач у справі - Публічне акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів, 02.03.2016 року надав суду в порядку ст. 59 ГПК України, відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- пунктом 4.1.2., 3.4.1. та 3.4.2. договору поставки № 404 від 03.04.2015 року передбачено, що разом з поставкою товару Постачальник зобовязаний надати Покупцеві наступні оригінали документів, оформлені державною мовою: рахунок-фактуру (оригінал), накладну на відпуск товару, оформлені відповідно до вимог п. 2.4. «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» від 24.05.1995 року № 88, сертифіката якості або паспорт виробника товару;

- згідно з ст. 4.1. додаткової угоди до договору № 3 від 02.06.2015 року Покупець здійснює оплату за фактичну кількість поставленого товару за цим договором з відстрочкою платежу 15 календарних днів тільки за умови виконання Постачальником п. 4.1., 4.1.1-4.1.5 цього договору;

- в матеріалах, наданих позивачем, відсутні докази, які б підтверджували факт надання позивачем до ПАТ «ЗФЗ» рахунків, виставлених за поставлений товар, та інших наведених документів;

- відсутність врученого рахунку та документів свідчить про невиконання позивачем п. 4.1.2 договору;

- належним доказом отримання рахунків та інших документів вважаються, зокрема, поштові описи вкладення разом з рекомендованим повідомленням про вручення;

- ПАТ «ЗФЗ» не порушувало умов договору, оскільки момент для сплати за надані послуги відповідно до умов розділу 5 «Порядок проведення розрахунків» Договору не настав, оскільки при простроченні Постачальником надання оригіналів документів, зазначених у п. 4.1.2. Договору, термін оплати для Покупця збільшується на термін прострочення надання документів;

- вважає неправомірним стягнення пені за договором, оскільки п. 10.6. договору не передбачений розмір пені, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача в разі порушення термінів оплати за товар, діюче законодавство також не передбачає розміру такої пені, а лише обмежує її розмір подвійною обліковою ставкою НБУ;

- вказує, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю УТД Белшина про стягнення з ПАТ «ЗФЗ» суми грошових коштів в розмірі 213395,97 грн. не підлягають задоволенню у звязку з їх недоведеністю. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

09.03.2016 року до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 1 від 18.02.2016 року. При цьому у вказаному клопотанні позивач зазначає, що ним в повному обсязі виконані вимоги суду, оскільки надані до матеріалів справи копії додаткових угод до договору поставки № 404 від 03.04.2015 року, копія рахунку-фактури № 7735 від 14.08.2015 року, копія накладної на вантаж № 999258936 від 14.08.2015 року, та крім того листом № 295 від 18.02.2016 року направлено на адресу відповідача акт звірки взаємних розрахунків, який останнім не підписаний та неповернутий позивачу. Разом з тим від позивача до суду надійшла заява, в якій останній просить розглянути справу за наявними в ній матеріалами, яка мотивована неможливістю направлення свого повноважного представника в судове засідання, призначене на 11.03.2016 року, у звязку із зайнятістю останнього в судовому засіданні у Господарському суді Київської області у справі № 911/434/16 та враховуючи надання позивачем всіх витребуваних судом доказів.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.03.2016 року на підставі приписів ст. 89 ГПК України виправлено описку, допущену у першому пункті резолютивної частини ухвали Господарського суду Запорізької області від 23.02.2016 року у справі № 908/349/16, а саме в частині зазначення дати та часу, на які призначено судове засідання, виклавши його в наступній редакції: Відкласти розгляд справи на 22.03.2016 року о 10 год. 30 хв....

До прийняття рішення у справі, а саме 04.04.2016 року, позивач на підставі ст. 22 ГПК України звернувся до суду із заявою про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки № 404 від 03.04.2015 року в сумі 191554,88 грн., пеню за період з 02.09.2015 року по 01.03.2016 року в сумі 21616,84 грн., три проценти річних за період з 02.09.2015 року по 23.03.2016 року в сумі 3211,82 грн. та інфляційні витрати в сумі 2869,29 грн.

Судом прийнято до уваги, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог (частина друга статті 22 ГПК України) слід розуміти збільшення або зменшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога.

З огляду на викладене, виходячи зі змісту раніше поданої позовної заяви, фактично відбулося збільшення розміру позовних вимог та формування нової ціни позову, в розумінні п. п. 3.10, 3.11. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції. Таким чином, має місце нова ціна позову, заявлена позивачем в заяві про збільшення позовних вимог, з якої спір вирішується судом по суті, а саме вимоги про стягнення з відповідача:

- основної заборгованості за поставлений товар в сумі 191554,88 грн.,

- пені в сумі 21616,84 грн.,

- інфляційних витрат в сумі 2869,29 грн.,

- трьох процентів річних в сумі 3211,82 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 05.04.2016 року підтримав позовні вимоги з урахуванням поданої заяви про збільшення розміру позовних вимог та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.04.2016 року проти позову заперечив.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 03.04.2015 року між Публічним акціонерним товариством Запорізький завод феросплавів, далі Покупець, та Товариством з обмеженою відповідальністю Український торгівельний дім Белшина, далі Постачальник, був укладений договір поставки № 404, далі Договір з протоколом узгодження розбіжностей від 03.04.2015 року.

До вказаного Договору між сторонами були підписані додаткові угоди № 1 від 23.04.2015 року, № 2 від 19.05.2015 року, № 3 від 02.06.2015 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію (далі по тексту Товар), в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору, які є його невідємною частиною, а Покупець зобовязується прийняти вказаний Товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 2.1. Договору детальна інформація про кількісні та якісні характеристики Товару містяться в додатках (специфікаціях) та додаткових угодах до цього Договору.

Умовами п. 3.1. 3.3. Договору сторони узгодили, що Постачальник зобовязується поставити Покупцеві Товар на умовах та у спосіб, зазначеними у додатку (специфікації) до цього Договору. Умови поставки визначаються згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів ІНКОТЕРМС 2010) (далі Правила Інкотермс). Постачальник зобовязується поставити Товар Покупцеві у строки, визначені п. 3.3. цього Договору. Поставка Товару здійснюється Постачальником згідно п. 3.1. даного Договору тільки після отримання письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки) Покупця. У письмовому підтвердженні (заявці) Покупець вказує графік поставки, який містить обсяги та терміни поставки Товару в межах періоду поставки, який сторони вказують у додатку (специфікації) до цього Договору. Дострокова поставка Товару Постачальником допускається тільки за письмовою згодою Покупця.

Відповідно до п. 3.4. (п.п. 3.4.1.) (в редакції протоколу узгодження розбіжностей до Договору) разом з поставкою Товару Постачальник зобовязаний надати Покупцю оригінали документів, оформлених на державній мові та відповідно до вимог п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року:

а) рахунок-фактура (оригінал);

б) видаткова накладна на відпуск Товару (оригінал).

Підпунктами 4.1.1., 4.1.2. п. 4.1. Договору передбачені обовязки Постачальника, а саме: своєчасно поставити Товар відповідної якості та разом з поставкою Товару надати Покупцеві оригінали документів, які передбачені п. 3.4. Договору, оформлені державною мовою, з відображенням повних реквізитів, які характеризують Товар і є даними цього Договору, додатків (специфікацій) до Договору.

Підпунктом 4.2.1. п. 4.2. Договору передбачений обовязок Покупця, а саме своєчасно здійснити оплату за поставлений якісний Товар в терміни, зазначені в додатку (специфікації) або додаткових угодах, які є невідємною частиною цього Договору.

Згідно з п. п. 5.1., 5.2., 5.6. Договору ціна кожного найменування Товару, його марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії Товару на узгоджений обсяг та період поставки вказується в додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору. Загальна сума договору на момент його складання становить 37115 (тридцять сім тисяч сто пятнадцять) грн. 24 коп. з урахуванням ПДВ. Сума договору збільшується на суму наступних поставок Товару шляхом підписання додаткових угод до цього договору, які є його невідємною частиною. Порядок оплати та форма розрахунків вказуються в додатках (специфікаціях) до даного договору.

Умовами додаткової угоди № 3 від 02.06.2015 року до Договору (п. 1 4.1.) сторони дійшли згоди, що Постачальник зобовязується передати Покупцеві Товар у строки та за номенклатурою згідно нижчезазначеного переліку: шина 23,5-25 Бел-155 у кількості 4 шт. за ціною з ПДВ за 1 шт. 46437,03 грн. на суму з ПДВ 185748,12 грн., ПДВ 30958,02 грн. Загальна сума договору № 404 від 03.04.2015 року змінюється на суму вищевказаного переліку і становить 413046,20 (чотириста тринадцять тисяч сорок шість грн.) 20 коп. з ПДВ. Умови поставки: поставка Товару виконується Постачальником на умовах DDP м. Запоріжжя склад Покупця вул. Діагональна, буд. 11. Строк поставки: на протязі 60 календарних днів від дати підписання цієї додаткової угоди. Умови оплати: Покупець здійснює оплату за фактичну кількість поставленого Товару з відстрочкою платежу 15-ть (пятнадцять) календарних днів тільки за умови виконання Постачальником п. 4.1., 4.1.1.-4.15. цього Договору.

Відповідно до п. 6.1. 6.3. Договору право власності на Товару, усі ризики його псування, пошкодження та знищення переходять від Постачальника Покупцю в момент передачі Товару на склад Покупця. Приймання Товару за кількістю здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Держарбітражу при ОСОБА_3 СРСР від 15.06.1965 року № П-6 із змінами і доповненнями. Приймання Товару за якістю здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при ОСОБА_3 СРСР від 25.04.1966 року № П-7 із змінами і доповненнями.

Згідно з п. 12.1. Договору даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення печатками. Термін дії Договору закінчується 31.12.2015 року, але не раніше повного виконання зобовязань обома сторонами. Отже, в частині виконання зобовязань сторонами умови договору є дійсними і на момент розгляду даного спору судом.

Позивач в позові вказує, що відповідач в порушення умов Договору в повному обсязі прийняті на себе зобовязання з оплати вартості поставленого Товару не виконав, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в сумі 191554,88 грн.

Так, на виконання умов Договору, позивач поставив відповідачу товар, передбачений умовами договору, а саме: автошина 23,5-25 Бел-155 у кількості 4 шт. на загальну суму з ПДВ 191554,88 грн., що підтверджується підписаною сторонами у справі видатковою накладною № 6962 від 14.08.2015 року.

Зазначений товар був отриманий уповноваженим представником відповідача економістом ОСОБА_4 на підставі довіреності № 837 від 13.08.2015 року, про що свідчить її підпис на видатковій накладній.

Разом з тим в підтвердження передачі товару та отримання його відповідачем між сторонами був підписаний акт приймання-передачі від 18.08.2015 року, засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.

На оплату поставленого товару позивачем був виписаний рахунок-фактура № 7735 від 14.08.2015 року на суму 191554,88 грн.

Втім, відповідач свої зобовязання з оплати за поставлений товар у визначений умовами договору строк не виконав, у звязку з чим за ним утворився борг в розмірі 191554,88 грн., який позивач і намагається стягнути.

Оскільки відбулося несвоєчасне виконання грошового зобовязання, позивач намагається стягнути з відповідача пеню за загальний період з 02.09.2015 року по 01.03.2016 року в сумі 21616,84 грн. на підставі п. 10.6. Договору. Так, умовами вказаного пункту в редакції протоколу узгодження розбіжностей до Договору) визначено, що у разі порушення термінів оплати за поставлений Товар згідно даного Договору Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ від суми несплаченого товару за кожний день прострочення.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України позивач вказує на прострочення грошового зобовязання з боку відповідача, в звязку з чим намагається стягнути з нього три проценти річних за період з 02.09.2015 року по 23.03.2016 року в сумі 3211,82 грн. та інфляційні витрати за період з вересня 2015 року по грудень 2015 року в сумі 2869,29 грн.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір поставки. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здійснення розрахунків, умови поставки, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 712 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині 2 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Предмет поставки за Договором відповідає вказаним вимогам. Відповідач товар прийняв (про що свідчить наявна в матеріалах справи підписана з боку відповідача видаткова накладна № 6962 від 14.08.2015 року), його не повернув, а тому повинен здійснити за нього оплату за умовами договору.

Порядок здійснення розрахунків між сторонами узгоджено у додатках (специфікаціях) до Договору (п. 5.6. Договору), зокрема в п. 4 (п.п. 4.1.) Додаткової угоди № 3 до Договору. Так, вказаним пунктом передбачено, що Покупець здійснює оплату за фактичну кількість поставленого Товару з відстрочкою платежу 15-ть (пятнадцять) календарних днів тільки за умови виконання Постачальником п. 4.1., 4.1.1.-4.15. цього Договору. Умовами п.п. 4.1.2. Договору передбачений обовязок Постачальника разом з поставкою Товару надати Покупцеві оригінали документів, які передбачені п. 3.4. Договору (рахунок-фактура (оригінал), видаткова накладна на відпуск Товару (оригінал)), оформлені державною мовою, з відображенням повних реквізитів, які характеризують Товар і є даними цього Договору, додатків (специфікацій) до Договору. Зі змісту умов вказаних пунктів договору вбачається, що настання обовязку Покупця з оплати поставленого Товару повязане з виконанням Постачальником обовязку щодо надання Покупцю оригіналів документів рахунка-фактури на оплату та видаткової накладної на відпуск Товару.

Матеріалами справи підтверджений факт підписання сторонами видаткової накладної № 6962 від 14.08.2015 року, що свідчить і про отримання вказаної накладної відповідачем.

Разом з тим в матеріалах справи міститься виписаний позивачем рахунок-фактура № 7735 від 14.08.2015 року на оплату поставленого товару, факт отримання якого відповідач заперечує.

Стосовно заперечень відповідача суд вважає зазначити наступне. Умовами укладеного між сторонами у справі Договору не передбачено яким чином Постачальник зобовязаний надавати Покупцю рахунок-фактуру на оплату поставленого товару, а Покупець (відповідач у справі) за отриманням вказаного рахунку до Постачальника (позивача у справі) не звертався.

Докази у справі свідчать, що поставка Товару за Договором на суму 191554,88 грн. відбулась, відповідач вказаний Товар прийняв, претензій щодо наявності невідповідностей, недоліків в порядку п. 6.4. Договору, а також зауважень щодо якості кількості або комплектності не заявляв, а тому повинен оплатити його вартість у строки, встановлені договором. Разом з тим ненадання позивачем рахунка на оплату, зазначеного в п. 3.4. Договору, не спростовує факт поставки товару за вказаною накладною та прийняття його з боку відповідача, з огляду на її підписання обома сторонами, а відтак і не свідчить про відсутність обовязку щодо його оплати. Отже, оплата товару здійснюється з відстрочкою платежу 15-ть (пятнадцять) календарних днів з дати підписання сторонами видаткової накладної, яка підтверджує факт поставки товару відповідачу. З врахуванням умов п. 4.1. Додаткової угоди № 3 до договору строк оплати товару, поставленого відповідачу за видатковою накладною № 6962 від 14.08.2015 року, настав 29.08.2015 року, втім оскільки це вихідний день в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, кінцевим строком оплати якої є 31.08.2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у звязку з невиконанням відповідачем зобовязань з оплати поставленого товару у встановлений договором строк, направляв на адресу останнього лист-вимогу № 5 від 14.01.2016 року, в якій вимагав до 18.01.2016 року погасити прострочену заборгованість в сумі 191554,88 грн., пеню в сумі 16074,87 грн., три проценти річних в сумі 2109,73 грн. та інфляційні витрати в сумі 2869,29 грн. за договором поставки № 404 від 03.04.2015 року. Втім, вказана вимога була залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що відповідач не розрахувався з позивачем у встановлений договором строк за поставлений згідно умов договору товар.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобовязань за договором щодо не здійснення оплати за поставлений товар, а також доведено порушення відповідачем строку оплати товару, встановленого умовами договору, а наявність заборгованості в розмірі 191554,88 грн. підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною, яка є первинним документом, згідно якої проводяться розрахунки між сторонами у справі. Відповідач доказів сплати боргу станом на день розгляду справи суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Український торгівельний дім Белшина про стягнення з Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів заборгованості в сумі 191554,88 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобовязання з оплати поставленої продукції з боку відповідача залишились невиконаними належним чином.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Матеріали справи свідчать, що позивач за несвоєчасне виконання зобовязань за договором поставки нарахував відповідачу пеню за порушення строків оплати товару за період з 02.09.2015 року по 01.03.2016 року на загальну суму 21616,84 грн.

Дослідивши розрахунок пені суд дійшов висновку про її перерахунок, оскільки позивачем допущена помилка в розрахунку, а саме пеня нарахована в більшому розмірі. Відповідно до п. 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Відтак, з врахуванням положень вказаного пункту постанови Пленуму Вищого господарського суду України, суд з власної ініціативи здійснив перерахунок пені за допомогою програми Законодавство.

Пеня розрахована судом наступним чином:

1) на заборгованість за накладною № 6962 від 14.08.2014 року, строк оплати якої настав 29.08.2015 року, втім оскільки це вихідний день в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, кінцевим строком оплати якої є 31.08.2015 року, прострочка виникла з 01.09.2015 року

- за період з 02.09.2015 року по 01.03.2016 року (182 дні прострочення) (одна облікова ставка НБУ) від суми 191554,88 грн. пеня складає 21597,60 грн.

Так, з врахуванням викладеного, за розрахунком суду, з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 21597,60 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Український торгівельний дім Белшина про стягнення з Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів пені підлягають задоволенню частково в сумі 21597,60 грн.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо вимог про стягнення пені з посиланням на те, що її розмір не передбачений п. 10.6. Договору є хибними, безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки пунктом 10.6. Договору в редакції протоколу узгодження розбіжностей до Договору сторони чітко узгодили розмір пені, яка підлягає сплаті Покупцем у разі порушення термінів оплати поставленого товару, а саме в розмірі однієї облікової ставки НБУ від суми несплаченого товару за кожний день прострочення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки мало місце прострочення виконання відповідачем зобовязань з оплати поставленого товару, позивач з посиланням на приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача три проценти річних за загальний період з 02.09.2015 року по 23.03.2016 року в сумі 3211,82 грн. та інфляційні витрати за період з вересня 2015 року по грудень 2015 року в сумі 2869,29 грн.

Разом з тим, у розрахунку трьох процентів річних позивачем також допущена помилка, а саме здійснено нарахування трьох процентів річних в більшому розмірі. Відтак, з врахуванням положень п. 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, суд з власної ініціативи здійснив перерахунок трьох процентів річних за допомогою програми Законодавство.

Три проценти річних розраховані наступним чином:

1) на заборгованість за накладною № 6962 від 14.08.2014 року, строк оплати якої настав 29.08.2015 року, втім оскільки це вихідний день в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, кінцевим строком оплати якої є 31.08.2015 року, прострочка виникла з 01.09.2015 року

- за період з 02.09.2015 року по 23.03.2016 року (204 дні прострочення) від суми 191554,88 грн. три проценти річних складають 3208,25 грн.

Так, з врахуванням викладеного, за розрахунком суду, з відповідача підлягають стягненню три проценти річних в сумі 3208,25 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Український торгівельний дім Белшина про стягнення з Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів трьох процентів річних підлягають задоволенню частково в сумі 3208,25 грн.

Оскільки мало місце прострочення оплати відповідачем за поставлений Товар, а наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за загальний період з вересня 2015 року по грудень 2015 року відповідає приписам вказаної статті, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 2869,29 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 05.04.2016 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 530, 599, 611, 629, 638, 639, 625, 712 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 193, 230-232, 265, 266 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 48, 49, 82-84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Український торгівельний дім Белшина до Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, 69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, , на користь:

- Товариства з обмеженою відповідальністю Український торгівельний дім Белшина, 14011, м. Чернігів, вул. Щорса, буд. 100, , заборгованість в сумі 191554 (сто девяносто одна тисяча пятсот пятдесят чотири) грн. 88 коп., пеню в сумі 21597 (двадцять одна тисяча пятсот девяносто сім) грн. 60 коп., три проценти річних в сумі 3208 (три тисячі двісті вісім) грн. 25 коп., інфляційні витрати в сумі 2869 (дві тисячі вісімсот шістдесят девять) грн. 29 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 3288 (три тисячі двісті вісімдесят вісім) грн. 46 коп., видавши наказ.

3. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Український торгівельний дім Белшина до Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів щодо стягнення пені в сумі 19,24 грн. відмовити.

4. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Український торгівельний дім Белшина до Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів щодо стягнення трьох процентів річних в сумі 3,57 грн. відмовити.

Повне рішення складено 08.04.2016 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.