ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П о с т а н о в а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2016 справа № 905/88/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін: прокурор ОСОБА_4 за посвідченням № 028256 від 15.08.2014,
від позивача:ОСОБА_5 за дов. № 1 від 14.01.2016,
від відповідача:ОСОБА_6 за дов. № 7968/332 від 14.03.2016,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуЗаступника прокурора Харківської області, м. Харків,
на рішення господарського суду Донецької області
від02.02.2016
по справі№ 905/88/15 (ОСОБА_7)
за позовомПрокурора міста Маріуполя Донецької області, м. Маріуполь Донецької області, в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України в Донецькій області, м. Харків,
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Судноремонтний завод", м. Маріуполь Донецької області,
провнесення змін до договору оренди

Прокурор міста Маріуполя Донецької області звернувся до господарського суду Донецької області з позовом в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (далі РВ ФДМ України по Донецькій області) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Судноремонтний завод» (далі ТОВ «СРЗ») про внесення змін до Договору оренди № 1055/03 від 17.06.2003 шляхом викладення п. 3.1, 3.9 зазначеного Договору в редакції Договору № 6 про внесення змін до Договору оренди від 17.06.2003 № 1055/03.

Рішенням господарського суду Донецької області від 01.07.2015, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.08.2015, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.11.2015 рішення господарського суду Донецької області від 01.07.2015 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 10.08.2015 у справі № 905/88/15 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.02.2016 у задоволенні позову відмовлено та стягнуто з РВ ФДМ України по Донецькій області на користь Державного бюджету судовий збір у розмірі 1 218, 00 грн.

Заступник прокурора Харківської області, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги прокурора м. Маріуполя Донецької області в інтересах держави в особі РВ ФДМ України по Донецькій області задовольнити. Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на невірне застосування судом першої інстанції норм як матеріального, так і процесуального права, а також неврахування місцевим господарським судом вказівок, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 26.11.2015 у цій справі. Апелянт вважає, що зміна Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 № 629, є підставою для обовязкової зміни спірного Договору оренди, а тому суд першої інстанції невірно застосував ст.ст. 599, 632 ЦК України та Методику оцінки обєктів оренди до спірних правовідносин.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 02.02.2016 є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Прокурор у судовому засіданні просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення місцевого господарського суду скасувати з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи і заперечення, викладені прокурором в апеляційній скарзі, та просить її задовольнити, а рішення місцевого господарського суду скасувати.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи та заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу прокурора, та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст. 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд,

В С Т А Н О В И В :

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Донецькій області та ТОВ «СРЗ» 17.06.2003 був укладений Договір оренди № 1055/03 (далі Договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс державного підприємства «Азовський судноремонтний завод», склад і вартість якого визначено відповідно до акту оцінки (Додаток 3), протоколу про результати інвентаризації та передавального балансу підприємства, складеного станом на 30.04.2003, вартість якого становить 56 740, 6 тис. грн. (т. 1, а. с. 16-21). Зазначений пункт договору протягом строку дії договору неодноразово змінювався у звязку зі зміною складу майна, що входило до обєкту оренди.

Відповідно до п. 3.1 Договору (в редакції договору №3 від 30.09.2009) орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 зі змінами та доповненнями і становить без ПДВ за вересень (базовий) місяць 2009 року 315 203, 92 грн.

Згідно з п. 3.4 Договору розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики їх розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

У п. 10.1 сторони погодили, що Договір укладено строком на 10 років, що діє з 17.06.2003 до 17.06.2013 включно.

Відповідно до п. 10.2 Договору умови договору зберігають силу протягом всього терміну цього договору, в тому числі у випадках, коли після його укладання законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобовязань орендаря щодо орендної плати до виконання зобовязань.

Зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за згодою сторін. Зміни та доповнення, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншій стороні (п. 10.3 Договору).

ОСОБА_8 прийому-передачі від 17.06.2003 цілісний майновий комплекс «Азовський судноремонтний завод» був переданий відповідачу (т. 1, а. с. 22).

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 № 961 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 № 629 і від 04.10.1995 № 786» внесено зміни до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу і, зокрема, змінено формулу, за якою розраховується орендна плата, а також змінено (збільшено) розмір орендних ставок за використання цілісних майнових комплексів державних підприємств.

На виконання цієї Постанови позивач звернувся до відповідача з проектом Договору № 6 про внесення змін до Договору оренди № 1055/03 від 17.06.2003 шляхом його доповнення та викладення п.п. 3.1, 3.9 Договору в редакції, запропонованій позивачем. Доданий до проекту Договору № 6 про внесення змін проект Розрахунку орендної плати передбачає відображення зазначених змін до Методики визначення розміру орендних платежів із використанням у формулах розрахунку відомостей про оцінку вартості об'єкту оренди станом на 30.11.2004 та встановлення (збільшення) розміру орендної плати за серпень 2011 року 1 570 421, 87 грн. з подальшим щомісячним інфляційним коригуванням розміру орендної плати, починаючи з жовтня 2011 року.

22.08.2014 РВ ФДМ України по Донецькій області на підставі наказу РВ ФДМ по Донецькій області від 21.03.2014 № 01571 звернулось до ТОВ «СРЗ» з вимогою про внесення змін до Договору (а. с. 202-203).

Листом № 3Д-1367 від 26.08.2014 орендар відмовив у задоволенні зазначеної вимоги, посилаючись на п. 10.2 Договору, що і стало підставою для звернення прокурора до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі РВ ФДМ України по Донецькій області.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін, виходячи з такого.

З урахуванням ч. 2 ст. 287 ГК України передача в оренду цілісних майнових комплексів, які належать до державного сектора економіки або є комунальною власністю, регулюється Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Однією з істотних умов договору є орендна плата, яка встановлюється згідно з методикою розрахунку орендної плати. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем та порядок використання орендної плати для обєктів, що перебувають у державній власності, визначаються Кабінетом Міністрів України (статті 10, 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції, яка була чинна на момент укладення договору оренди).

Згідно зі ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

ОСОБА_8 приписами ч. 3 ст. 762 ЦК України договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» від 29.05.2013 № 12 судам у вирішенні спорів про внесення змін до договору оренди (найму) у звязку із запровадженням нових тарифів, ставок орендної плати необхідно зясовувати, чи погоджувалися сторонами при укладенні договору оренди умови щодо перегляду орендної плати, в тому числі з підстави внесення змін до методики розрахунку орендної плати. Відповідний перегляд орендної плати є обґрунтованим, якщо господарський суд встановить факт погодження сторонами при укладенні договору оренди такої підстави перегляду орендної плати, як внесення змін до методики розрахунку орендної плати.

У пункті 3.4 Договору сторони погодили, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї зі сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, встановлення в договорі оренди визначення розміру орендної плати за Методикою розрахунку орендної плати, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, та внесення постановою Кабінету Міністрів України 14.09.2011 № 961 змін до неї в частині збільшення розміру орендної ставки на орендоване майно, є підставою для зміни розміру орендної плати та внесення відповідних змін до спірного Договору.

Аналогічні висновки викладені й у постановах Верховного Суду України від 18.03.2015 у справі № 14/59/5022-941/2012(18/18/5022-404/2012) та від 20.08.2013 у справі № 5017/781/2012, які в силу ст. 11128 ГПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Втім, правомірність вимоги РВ ФДМ України по Донецькій області про перегляд умов спірного Договору, не може ототожнюватися з обовязком прийняття Орендарем або запровадження судом будь-яких змін до договору оренди, вмотивованих зміною Методики розрахунку орендної плати за державне майно, незалежно від змісту конкретних умов запропонованого проекту.

Відтак, оцінка обґрунтованості відхилення Орендарем запропонованої редакції Договору № 6 та можливість кваліфікації такого відхилення як порушення з боку відповідача вимагає дослідження і оцінки змісту проекту названого договору.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», оцінка обєкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

У пункті 2 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 № 961 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 № 629 і від 04.10.1995 № 786» оцінка обєктів оренди проводиться з метою визначення вартості таких обєктів згідно з положеннями (національними стандартами) оцінки майна та цією Методикою з урахуванням положень (стандартів) бухгалтерського обліку для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати.

Оцінка обовязково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору оренди у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка обєкта оренди була проведена більш як три роки тому.

Результати незалежної оцінки є чинними протягом шести місяців від дня її проведення, якщо інший строк не передбачений у звіті щодо незалежної оцінки.

ОСОБА_8 приписами ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» датою оцінки є дата, станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна.

Відповідно до п. 5 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 (в редакції, чинній станом на 14.09.2011) розмір річної орендної плати за цілісні майнові комплекси державних підприємств визначається за формулою: Опл = (Воз + Внм) х Сор.ц/100, де Опл розмір річної орендної плати у гривні; Воз вартість основних засобів за незалежною оцінкою на час оцінки обєкта оренди у гривні; Внм вартість нематеріальних активів за незалежною оцінкою на час оцінки об'єкта оренди, гривень; Сор.ц орендна ставка за використання цілісних майнових комплексів державних підприємств.

Дослідивши розрахунок плати за базовий місяць оренди цілісного майнового комплексу ДП «Азовський судноремонтний завод», доданого до Договору № 6 про внесення змін до Договору оренди від 17.06.2003 № 1055/03, колегія суддів встановила, що вартість обєкта оренди визначена як залишкова вартість основних засобів за актом оцінки станом на 30.11.2004 та вартість будівель літнього будиночку і вбиральні за звітом з оцінки майна станом на 31.03.2009 (т. 1, а. с. 106)

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна. Нормативно-правовими актами з оцінки майна можуть бути передбачені строки дії звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) від дати оцінки або дати її затвердження (погодження) замовником.

Так, згідно з п. 8 названої Методики, результати незалежної оцінки є чинними протягом 6 місяців від дня її проведення, якщо інший термін не передбачено у звіті з незалежної оцінки.

Акт оцінки цілісного майнового комплексу, на підставі якого здійснено розрахунок орендної плати у запропонованому позивачем проекті Договору № 6, не містить вказівок щодо терміну його чинності, а тому колегія суддів вважає, що викладені у ньому результати оцінки чинні по 04.07.2005, тобто протягом 6 місяців від дня проведення оцінки (т. 1, а. с. 58-60).

Твердження апелянта про те, що чинне законодавство не містить норми, яка вимагає проведення повторної оцінки орендованого майна для зміни орендної плати за Договором, апеляційним судом відхиляється, оскільки воно зумовлено невірним розумінням змісту абзаців 1 і 2 пункту 1 Методики оцінки обєктів оренди, затвердженої Постановою КМУ від 10.08.1995 № 629. Оскільки оцінка обєктів оренди проводиться для використання її результатів при розрахунку розміру орендної плати, який запроваджується Договором оренди, а запровадження нової орендної плати також здійснюється шляхом укладення договору, суд першої інстанції вірно визначив, що дія положень зазначеної Методики розповсюджується і на спірні правовідносини.

Отже, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що зміст запропонованого спірного Договору № 6 і передбаченого ним розрахунку розміру орендної плати визначено із застосуванням відомостей звітів про оцінку, що втратили чинність, а тому не можуть бути використані при розрахунку розміру орендної плати.

Також з матеріалів справи вбачається, що у період з жовтня 2011 року по червень 2013 року відповідач належним чином виконував умови Договору щодо внесення орендної плати, що підтверджується довідкою про стан надходження орендної плати за Договором оренди від 17.06.2003 № 1055/03 (т. 1, а. с. 165-166), наданою РВ ФДМ України по Донецькій області, та аналогічною довідкою, наданою ТОВ «СРЗ» (т. 1, а. с. 185).

Оскільки згідно з ч. 3 ст. 632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається, і матеріали справи містять докази такого виконання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належне виконання зобовязання відповідачем унеможливлює зміну зобовязання стосовно періоду, за який зобовязання є виконаним, а тому положення проекту договору в частині, що передбачає зміну орендної плати за період з жовтня 2011 року по червень 2013 року не відповідають приписам чинного законодавства.

Викладене вище також стосується позовної вимоги про доповнення розділу 3 Договору оренди пунктом 3.9, за умовами якого різниця по сплаті орендної плати за період з 20.09.2011 по 17.06.2013 включно, яка складає 25 263 951, 82 грн. та виникла внаслідок зміни орендної ставки, сплачується Орендарем протягом місяця після підписання Договору про внесення змін № 6.

Колегія суддів також зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобовязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили, а тому внесення змін до спірного Договору оренди щодо розміру орендної плати з 20.09.2011 є неможливим.

ОСОБА_8 таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги прокурора міста Маріуполя в інтересах РВ ФДМ України в Донецькій області не підлягають задоволенню за необґрунтованістю.

Щодо заяви ТОВ «СРЗ» про застосування наслідків спливу строку позовної давності до позовних вимог колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Отже, за змістом наведених положень ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права або охоронюваного законом інтересу особи. Тобто правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого субєктивного права, а відтак і обґрунтованості позовних вимог.

Згідно з п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» № 10 від 29.05.2013 перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен зясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність порушення права позивача у звязку з відмовою ТОВ «СРЗ» від підписання Договору № 6 та, відповідно, вважає позовні вимоги безпідставними, колегія суддів вважає, що у цьому випадку застосування наслідків спливу строку позовної давності суперечить положенням ст.ст. 256, 261, 267 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга заступника прокурора Харківської області підлягає залишенню без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 02.02.2016 у справі № 905/88/15 підлягає залишенню без змін з наведених вище підстав.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області, м. Харків, на рішення господарського суду Донецької області від 02.02.2016 у справі № 905/88/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 02.02.2016 у справі № 905/88/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3