РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2016Справа №910/1772/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/1772/16

за позовом публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця»;

до Державного агентства резерву України;

про стягнення 428 257,36 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Хімчак Т.В., довіреність б/н від 10.12.2015р.

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (надалі - позивач) з позовом до Державного агентства резерву України (надалі - відповідач) про стягнення 428 257,36 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору № ПЗ/НР-032787/НЮ від 08.07.2003р. у визначений строк не розрахувався за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за І-ІІІ квартали 2015 року, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 428 257,36 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2016р. порушено провадження у справі № 910/1772/16 та призначено її розгляд на 10.03.2016р.

29.02.2016р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла частина витребуваних доказів.

10.03.2016р. через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2016р. розгляд справи було відкладено на 31.03.2016р., у зв'язку з клопотанням представника відповідача.

Присутній у судовому засіданні 31.03.2016р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду від 10.03.2016р. не виконав, письмовий відзив на позов не подав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, про що свідчить розписка про відкладення розгляду справи в судовому засіданні 10.03.2016р.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.07.2003р. між Державним комітетом України з державного матеріального резерву України, правонаступником якого відповідно до Указу Президента України від 09.12.10. № 1085/2010 є Державне агентство резерву України (далі - комітет, відповідач) та Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця» (далі - зберігач) був укладений договір відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву № ПЗ/НР-032787/НЮ (далі - Договір).

На виконання Указу Президента України від 09.12.2010р. № 1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» проведено реорганізацію Державного комітету України з державного матеріального резерву шляхом перетворення в Державне агентство резерву України, яке є правонаступником Державного комітету України з державного матеріального резерву.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. № 200 «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» утворено публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття.

Відповідно до п. 6 статті 2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» та пункту 2 статуту ПАТ «Українська залізниця», затвердженого постановою КМУ від 02.09.2015р. № 735, правонаступником всіх прав та обов'язків Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» є ПАТ «Укрзалізниця», в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», що є стороною Договору.

Протоколом засідання правління публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» від 21.10.2015р. № 1 датою початку фінансово-господарської діяльності публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» було визначено 01.12.2015р. Таким чином, з 01.12.2015р. Державне підприємство «Південна залізниця» фактично припинило господарську діяльність, як окрема юридична особа, та реорганізовано у регіональну філію публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця".

Згідно п. 2, п. 7 Порядку відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2002р. №532, сума витрат, що підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням вимог цього Порядку на кожен рік і сплачується пропорційними частками за узгодженням між Держрезервом та відповідальним зберігачем.

Відшкодування витрат, пов'язаних із зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, здійснюється виключно на підставі договору, укладеного між Держрезервом та відповідальним зберігачем за формою згідно з додатком 1, за рахунок асигнувань державного бюджету та інших джерел, визначених законодавством.

Згідно з п. 1.2 Договору, комітет передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання цінності згідно з затвердженою номенклатурою у кількості та за вартістю згідно з актом форми № 1.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом усього терміну зберігання цінностей мобілізаційного резерву (п. 7.3 Договору).

Відповідно до умов Договору, зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву без користування ними зберігачем здійснюється на складських приміщеннях, майданчиках зберігача (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до умов Договору, зберігач зобов'язаний забезпечити належне зберігання цінностей і вести бухгалтерський облік на позабалансовому рахунку зберігача (п. 2.1 Договору), а комітет, в свою чергу, зобов'язаний відшкодувати зберігачу витрати на зберігання цінностей згідно з погодженим зведеним кошторисом витрат між зберігачем та комітетом у межах асигнувань, передбачених на ці цілі (п. 3.1 Договору).

Також, 11.03.2015р. між сторонами було підписано додаткову угоду № 5 до Договору, положеннями якої сторонами погоджено розмір коштів на відшкодування витрат зберігача на утримання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за 4 квартал 2014 року в сумі 159 227,32 грн., сторони встановили, що умови даної додаткової угоди застосовуються до відносин, які виникли до моменту її підписання і діють з 01.01.2014р.

Розділом четвертим Договору (з урахуванням положень додаткової угоди № 5 від 11.03.15.) сторони погодили порядок проведення розрахунків, відповідно до якого:

4.1. Відшкодування витрат за зберігання цінностей визначається згідно щорічно погодженого комітетом зведеного кошторису витрат зберігача, який здійснює відповідальне зберігання цих Цінностей мобілізаційного резерву.

4.2. Кошторис розрахунку витрат на утримання цінностей, направлений зберігачем на погодження комітету, повинен бути розшифрований по всім статтям витрат, а також містити пояснювальну записку.

4.3. Зберігач надає держрезерву щоквартально до 15 числа місяця, наступного за звітним, звіти про фактичні витрати за зберігання цінностей, що підтверджується актом по відшкодуванню витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву.

4.4. Оплата витрат (з урахуванням податку на додану вартість) зберігачу за зберігання цінностей мобілізаційного резерву держрезервом здійснюється на підставі актів по відшкодуванню витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву не пізніше 30 числа місяця наступного за звітним кварталом.

4.5. Оплата робіт із закладення (поставки) цінностей до мобілізаційного резерву проводиться безпосередньо після отримання комітетом акта форми № 1.

Згідно п. 2, п. 7 Порядку відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2002р. № 532, сума витрат, що підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням вимог цього Порядку на кожен рік і сплачується пропорційними частками за узгодженням між Держрезервом та відповідальним зберігачем.

Відшкодування витрат, пов'язаних із зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, здійснюється виключно на підставі договору, укладеного між Держрезервом та відповідальним зберігачем за формою згідно з додатком 1, за рахунок асигнувань державного бюджету та інших джерел, визначених законодавством.

Між сторонами було підписано акти по відшкодуванню витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за І-ІІІ квартали 2015 року на суму 428 257,36 грн.

Однак, витрати позивача, пов'язані із зберіганням матеріальних цінностей державного резерву за спірним договором № ПЗ/НР-032787/НЮ за І-ІІІ квартали 2015 року на суму 428 257,36 грн., погоджену в актах, відповідачем не відшкодовані.

Отже, на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем становить 428 257,36 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 936 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно до ст. 946 Цивільного кодексу України, плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Статтею 947 Цивільного кодексу України визначено, що витрати зберігача на зберігання речі можуть бути включені до плати за зберігання.

Відповідно до ч. 1, ч. 4, ч. 5 ст. 11 Закону України "Про державний матеріальний резерв", запаси матеріальних цінностей державного резерву розміщуються на підприємствах, в установах і організаціях, спеціально призначених для зберігання матеріальних цінностей державного резерву. Розміщення і будівництво на території України підприємств, установ, організацій та інших об'єктів системи державного резерву здійснюються в порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підприємства, установи і організації всіх форм власності, яким встановлені мобілізаційні та інші спеціальні завдання, зобов'язані забезпечити розміщення, зберігання, своєчасне освіження, заміну, а також відпуск матеріальних цінностей із державного резерву згідно із зазначеними завданнями власними силами.

Відшкодування витрат підприємствам, установам і організаціям, що виконують відповідальне зберігання, оплата тарифу за перевезення вантажів, спеціальної тари, упаковки, послуг постачальницько-збутових організацій за поставку і реалізацію матеріальних цінностей державного резерву провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На час розгляду спору в господарському суді відповідачем не надано доказів виконання свого обов'язку щодо відшкодування вартості витрат у сумі 428 257,36 грн. за І- ІІІ квартали 2015 року по договору відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву № ОД/НР-03-670НЮ від 29.04.2003р., у той час як строк оплати витрат на зберігання мобілізаційного резерву настав, згідно умов п. 4.4 укладеного між сторонами Договору, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 428 257,36 грн. є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного агентства резерву України (01601, м. Київ, вул. Пушкінська, 28» ) на користь публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» (01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6; ) 428 257 грн. 36 коп. заборгованості та витрати по сплаті судового збору в сумі 6423 грн. 86 коп. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 05.04.2016р.

Суддя А.І. Привалов