ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 рокуСправа № 912/11/16
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Глушкова М.С. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрна компанія "Авіас - 2000", с. Степове, Широківський район, Дніпропетровська область

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Креатив", м. Кіровоград

про стягнення 2 752 578,85 грн.

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 7 від 01.02.2016 року;

від відповідача - участі не брали.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрна компанія "Авіас - 2000" (надалі ТОВ "Аграрна компанія "Авіас - 2000")звернулось до господарського суду з позовною заявою № 74 від 25.12.2015, яка містить вимогу про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Креатив" (надалі ПрАТ"Креатив") боргу у розмірі 2 752 578,85 грн., в тому числі 2 688 065,29 грн. основного боргу з урахування індексу інфляції, 49 702,28 грн. - 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, 14 811,28 грн. - 3% річних від простроченої суми інфляційних, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобовязань по договору поставки № С14-00697 від 21.10.2014 року щодо оплати поставленого ТОВ "Аграрна компанія "Авіас - 2000" товару.

Ухвалою від 05.01.2016 року господарським судом прийнято вказану позовну заяву до розгляду і порушено провадження у справі № 912/11/16; справу призначено до розгляду в судовому засіданні 04.02.2016 року, сторін зобов'язано надати документи та докази, необхідні для розгляду даної справи.

В судових засіданнях 04.02.2016 року та 18.02.2016 року господарським судом винесено ухвали про відкладення розгляду справи. Ухвалою від 18.02.2016 року відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про скасування заходів до забезпечення позову.

В судових засіданнях 23.03.2016 року та 01.04.2016 року господарським судом оголошувалась перерва до 01.04.2016 року та 05.04.2016 року відповідно.

Відповідач 18.02.2016 року звернувся до господарського суду з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи від 17.02.2016 року № 129-10, відповідно до змісту якого, у звязку з тим, що видаткові накладні, за якими позивач поставив відповідачу твар, підписано невідомою особою, ПрАТ "Креатив" просило господарський суд провести у даній справі судову почеркознавчу експертизу документів та поставити на вирішення експерта такі питання:

- чи виконаний підпис на видаткових накладних № 19 від 25.10.2014 року, № № 20, 21 від 26.10.2014 року, № 22 від 27.10.2014 року, № 23 від 28.10.2014 року, № 24 від 29.10.2014 року, № 25 від 01.11.2014 року, № 26 від 03.11.2014 року, № 27 від 06.11.2014 року від імені ПрАТ "Креатив" в графі "Прийняв" ОСОБА_2;

- чи виконано підпис на видатковій накладній № 550 від 22.08.2014 року від імені ПрАТ "Креатив" в графі "Прийняв" ОСОБА_2

Господарським судом в судовому засіданні 23.03.2016 року відмовлено в задоволені вказаного клопотання з мотивів його безпідставності.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачем 23.03.2016 року подано до господарського суду відзив на позовну заяву, за змістом якого останній не визнає позовні вимоги з посиланням на ті обставини, що видаткові накладні, які підтверджують поставку товару на користь ПрАТ "Креатив" від імені останнього підписані невідомою особою, крім того додаткова угода № С14-00697/5 від 02.02.2015 року до договору поставки № С14-00697 від 21.10.2014 року, підписана ОСОБА_3, який на час укладання вказаної угоди не був уповноважений відповідачем на вчинення таких дій. Також відповідач зазначає, що здійснене позивачем нарахування 3% річних на суму інфляційних втрат є безпідставним та незаконним.

Про дату засідання 05.04.2016 року повноважний представник відповідача повідомлений належним чином під розпис (а.с.221).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Між ПрАТ "Креатив" (Покупець) та ТОВ "Аграрна компанія "Авіас - 2000" (Продавець) укладено договір поставки від 21.10.2014 року № С14-00697 (надалі за текстом - договір).

За умовами даного договору (п. 1.1.) сторонами погоджено, що продавець зобов'язується поставити і передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити насіння соняшнику урожаю 2014 року (надалі - товар) на умовах даного договору.

У відповідності до пункту 4.1.договору кількість товару, що поставляється за даним договором - 600 тонн ±10% (за вибором покупця).

Пунктом 4.2. договору сторонами визначено, що для оприбуткування покупцем поставленого товару продавець надає покупцю видаткові накладні на кількість фактично поставленого Товару по ціні 2 500 грн., в т.ч. ПДВ, виписані датою фактичної поставки. Вказана ціна для оприбуткування Товару є первісною. Подальше визначення ціни здійснюється сторонами в порядку, встановленому п.п. 4.3-4.3.1 Договору.

Умовами вказаних пунктів договору передбачено, що ціна товару з якісними показниками, передбаченими в п. 2.1. договору, встановлюється сторонами шляхом укладання додаткової угоди (надалі - додаткова угода визначення ціни) та визначається як середня ринкова закупівельна ціна насіння соняшнику на аналогічних умовах поставки на дату підписання зазначеної додаткової угоди, але не пізніше 1 лютого 2015 року, зменшена на 16% річних, нарахованих на суму здійсненої оплати (відповідно до п. 5.1.договору) з дати перерахування коштів до дати переоцінки, за кожну фактично поставлену тонну партії товару, що переоцінюється. Визначена таким чином ціна товару може як перевищувати первісну ціну для оприбуткування, вказану в п. 4.2.договору, так і бути меншою.

У відповідності до пункту 4.7. договору для розрахунків на підставі додаткової угоди визначення ціни формується акт визначення кінцевої ціни та вартості товару з врахуванням вимог розділу 4 договору.

Згідно пункту 4.9. договору попередня сума договору (виходячи з первісної ціни) 1 500 000 грн.

У пунктах 5.1.-5.2. договору сторонами погоджено, що покупець зобов'язується здійснити оплату товару на умовах передоплати у сумі, вказаній в п. 4.9. договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця на підставі рахунку-фактури.

Остаточний розрахунок (доплати покупцем або повернення коштів продавцем) здійснюється після фактичного отримання Товару згідно з умовами Договору та проведення досліджень поставленого Товару на відповідність його якості вимогам п. 2.1 Договору, протягом 10-ти банківських днів з моменту підписання сторонами Додаткової угоди (п. 4.3) та Акта визначення кінцевої ціни (п. 4.7), виходячи з остаточної ціни на Товар відповідно до п. 4.6 Договору.

Продавцем виставлено покупцеві рахунок на здійснення попередньої оплати за товар від 21.10.2014 року № 10 на суму 1 500 000 грн., який покупцем оплачено в порядку п. 5.1 договору 22.10.2014 року, що підтверджується копією виписки по рахунку за 22.10.2014 року (а.с.37).

Як вбачається з матеріалів справи, продавцем поставлено покупцеві обумовлену договору кількість товару протягом 25.10.2014 року 06.11.2014 року за наступними видатковими накладними № 19 від 25.10.2014 року, № № 20, 21 від 26.10.2014 року, № 22 від 27.10.2014 року, № 23 від 28.10.2014 року, № 24 від 29.10.2014 року, № 25 від 01.11.2014 року, № 26 від 03.11.2014 року, № 27 від 06.11.2014 року (а.с.23-31).

Всього продавцем поставлено покупцеві 607,360 тонн товару на загальну суму 1 518 400 грн., у звязку з чим продавцем додатково виставлено покупцю рахунок на оплату товару від 10.11.2014 року № 11.

На виконання вимог розділу 4 договору сторонами укладено додаткову угоду № С14-00697/4 від 18.11.2014 року відповідно до змісту якої поставлений протягом 27.10.2014 року-28.10.2014 року на користь відповідача товар (насіння соняшника врожаю 2014 року) в розмірі 146,03 тонни, оцінений за ціною 5 847,87 грн. за одну тонну товару, з урахуванням ПДВ; акт переоцінки насіння соняшника № 1 від 18.11.2014 року, за яким збільшено вартість насіння соняшника на 437 576,47 грн., з ПДВ, на оплату якого продавцем також виставлено рахунок № 12 від 20.11.2014 року.

Відповідач здійснив оплату як за рахунком № 11 так і за рахунком № 12 на загальну суму 455 976, 47 грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача за 20.11.2014 року (а.с.36).

В подальшому на виконання вимог розділу 4 договору сторонами укладено додаткову угоду № С14-00697/5 від 02.02.2015 року, відповідно до змісту якої поставлений протягом 25.10.2014 року - 06.11.2014 року на користь відповідача товар (насіння соняшника врожаю 2014 року) в розмірі 461,33 тонни, оцінений за ціною 7 294,42 грн. за одну тонну товару, з урахуванням ПДВ; акт переоцінки насіння соняшника № 2 від 02.02.2015 року, за яким збільшено вартість насіння соняшника на 2 070 928,58 грн., з ПДВ, на оплату якого продавцем також виставлено рахунок № 2 від 03.02.2015 року.

Проте, як стверджує позивач, сума вартості отриманого товару у розмірі 2 070 928,58 грн. відповідачем до цього часу не сплачена.

Позивачем на адресу відповідача неодноразово направлялись листи, за змістом яких позивач просив перерахувати на ТОВ "Аграрна компанія "Авіас - 2000" суму заборгованості в розмірі 2 070 928,58 грн. (а.с.44-46).

Проте вказані листи залишені відповідачем без реагування.

При розгляді даного спору господарський суд виходить з наступного.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно визначення, наведеного у ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Господарський суд враховує, що відповідачем у відзиві на позовну заяву заперечено позовні вимоги у повному обсязі з тих підстав, що накладні на поставку товару підписано невідомою відповідачу особою.

Однак господарський суд не може погодитись з такою позицією відповідача, яка, на його останнього, є підставою для відмови у позові.

Так, як встановлено господарським судом при розгляді даної справи, відповідач не заперечує сам факт поставки товару продавцем за договором, як і період, у який у поставлявся товар, його кількість.

Зазначення того, що підписи особи, яка отримала товар у накладних № 19 від 25.10.2014 року, №№ 20, 21 від 26.10.2014 року, № 22 від 27.10.2014 року, № 23 від 28.10.2014 року, № 24 від 29.10.2014 року, № 25 від 01.11.2014 року, № 26 від 03.11.2014 року, № 27 від 06.11.2014 року вчинені невідомою відповідачу особою, не відповідають дійсності, оскільки позивачем до позовної заяви додано довіреності на отримання цінностей № 6302 від 01.11.2014 року та № 5567 від 23.10.2014 року (а.с.21, 22), які видані ОСОБА_2, підпис якого у відповідних довіреностях відповідає підписам, які містяться у видаткових накладних.

Факт передачі відповідачеві товару у загальній кількості 607,360 тонн підтверджується також наявними в матеріалах справи копіями податкових та товарно-транспортних накладних.

Відповідач заперечив також і факт підписання ним додаткової угоди № С14-00697/5 від 02.02.2015 року.

У відповідності до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

В матеріалах справи міститься довіреність № 922-10 від 08.09.2014 року, яка підтверджує наявність повноважень ОСОБА_3 на підписання додаткової угоди № С14-00697/5 від 02.02.2015 року до договору поставки (а.с.144).

Доказів на підтвердження анулювання відповідачем такої довіреності на час укладення додаткової угоди до господарського суду ПрАТ "Креатив" не надало.

З огляду на викладене, враховуючи в тому числі й акт звірки взаємних розрахунків підписаний сторонами (а.с.43), господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 2 070 928,58 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 49 702,28 грн. 3% річних, 617 136,71 грн. інфляційних втрат на суму основного боргу, а також 14 811,28 грн. 3% річних на суму інфляційних втрат.

Вирішуючи даний спір господарський суд враховує наступне.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат нарахованих на суму основного боргу, господарський суд встановив його невідповідність положенням договору, зокрема, пункту 5.2.

Правильним початком періоду нарахування 3% річних є 17.02.2015 року, а належною до стягнення сумою 3% річних за період з 17.02.2015 року по 30.11.2015 року є сума 48 851,22 грн.

За період з березня 2013 року по жовтень 2015 року сума інфляційних нарахувань, яка підлягає стягненню з відповідача складає 590 617,53 грн. (розрахунок здійснено господарським судом за допомогою програми "Законодавство").

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача 14 811,28 грн. 3% річних нарахованих на суму інфляційних втрат, господарський суд враховує позицію Вищого господарського суду України, викладень в постанові пленуму від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", зокрема, в п. 3.3. якої визначено, що на суму інфляційних нарахувань не нараховуються проценти.

За викладених обставин господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 2 070 928,58 грн., 3% річних в розмірі 48 851,22 грн. та інфляційних втрат в розмірі 590 617,53 грн. В іншій частині в задоволені позову слід відмовити.

Враховуючи положення п. 2 ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В судовому засіданні 05.04.2016 року господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 64, 77, 82-85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Креатив" (адреса: 25014, м. Кіровоград, проспект Промисловий, 19; ідентифікаційний код: 31146251) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрна компанія "Авіас - 2000" (адреса: 53733, Дніпропетровська область, Широківський район, с. Степове, вул. Зелена, 1-Б; ідентифікаційний код: 38432979) основну заборгованість в розмірі 2 070 928,58 грн., 3% річних в розмірі 48 851,22 грн., інфляційні втрати в розмірі 590 617,53 грн., а також 40 656,96 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині в задоволені позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Засвідчений належним чином примірник рішення направити відповідачу за адресою: 25014, м. Кіровоград, проспект Промисловий, 19.

Повне рішення складено 11.04.2016 року.

Суддя М.С. Глушков