ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.04.16р. Справа № 904/562/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІСНЕК ПРОДАКШН"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПС ГРУПП"

про стягнення 213 357,54 грн. за договором поставки

за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Фізична особа-підприємць ОСОБА_1

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Мартиненко О.В., дов. № б/н від 12.11.15р.

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

Третьої особи - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 213 357,54 грн. за договором поставки та переведення боргу, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

Відповідач та Третя особа явку повноважних представників у судове засідання не забезпечили.

Від Відповідача надійшов відзив, у якому Відповідач зазначив, що позов заперечує, та просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Розгляд справи відкладався.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

17.09.13р. ТОВ "ЮНІСНЕК ПРОДАКШН" (Позивач, Продавець) та ФОП ОСОБА_1 (Третя особа, Покупець) укладено Договір поставки № 5429 (далі Договір поставки), за п.1.1. якого Продавець зобов'язався передавати у власність, а Покупець приймати та оплачувати в порядку та на умовах передбачених даним Договором, товар.

В період з 18.03.13р. по 10.02.14р. Третя особа отримала від Позивача товар на загальну суму 353 612, 98 грн., однак зобов'язання з оплати за товар виконані не в повному обсязі. Станом на 26.03.14р. борг Третьої особи становив 201 854,14 грн.

За даними Позивача, з метою стягнення заборгованості за Договором поставки Позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою від 26.03.14р. про стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 201 854,14 грн., з урахуванням втрат від інфляції, пені, 3% річних, всього 224 776,00 грн. Після звернення Позивачем з позовом до суду, з метою врегулювання спору без передбачених законодавством судових процедур, Третьою особою запропоновано укласти договір про переведення боргу, відповідно до якого Новим боржником стане Товариство з обмеженою відповідальністю "ПС ГРУПП" (Відповідач). За результатами перемовин, Третя особа, Відповідач та Позивач дійшли згоди про укладення Договору про переведення боргу.

22.05.14р. Третьою особою (Первісний боржник), ТОВ "ПС ГРУПП" (Відповідач, Новий Боржник) та ТОВ "ЮНІСНЕК ПРОДАКШН" (Позивач, Кредитор) укладено Договір №52/14 про переведення боргу (далі Договір про переведення боргу), строк дії Договору до 31.12.14р., або до повного погашення зобов'язання сторонами (п.5.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору про переведення боргу Первісний боржник передає, а Новий боржник приймає на себе зобов'язання з сплати заборгованості, що виникла з Договору поставки № 5429 від 17.09.13р. у розмірі 184 022,17 грн., що виникла на підставі п.2.6 Основного договору та підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 21.05.14р.

Згідно з п.2.1 Договору про переведення боргу Новий боржник повинен погасити заборгованість Первісного боржника у наступному порядку: 20 00,00 грн. щотижнево з моменту підписання даного Договору до повного погашення суми заборгованості згідно з п.1.2 даного Договору.

За перший тиждень: з 23.05.14р. по 29.05.14р., Відповідач сплатив всього 11 973,15 грн.:

26.05.14р. - 3 836,95 грн.

28.05.14р. - 1 956,95 грн.

29.05.14р. - 6 179,25 грн.

Відповідно, Відповідач порушив строк погашення боргу, встановлений п.2.1 Договору про переведення боргу - за перший тиждень не сплачено 20 000,00 грн., а тільки 11 973,15 грн. За даними Позивача, з 30.05.14р. почалося порушення строків сплати заборгованості, встановлених п.2.1 Договору про переведення боргу.

З 30.05.14р. по 14.01.16р. прострочення виконання зобов'язання складає 594 дні.

В подальшому, в період з 30.05.14р. по 16.10.14р., Відповідач сплатив ще 52 369,44 грн. Всього за Договором про переведення боргу Відповідачем сплачено 64 342,59 грн.

Після 16.10.14р. Відповідач зобов'язання за Договором про переведення боргу не виконував.

За розрахунком Позивача, станом на 14.01.16р. борг Відповідача перед Позивачем за Договором про переведення боргу становить 119 679,58 грн.

З метою врегулювання спору Позивач направив Відповідачеві претензію про стягнення заборгованості № 13/10-02 від 13.10.15р., з вимогою протягом 7 днів з моменту отримання листа оплатити заборгованість.

Відповіді на претензію не надійшло, заборгованість на момент звернення з позовом до суду не сплачено.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилаючись на п. 3.2 Договору про переведення боргу та ст. 625 ЦК України, Позивач на борг Відповідача нарахував 10 % річних - 19 476,62 грн. (за період прострочення з 30.05.14р. по 14.01.16р.), збитки від інфляції - 74 201,34 грн. (за період прострочення з червня 2014р. по грудень 2015р.).

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Новий боржник у зобов'язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником (ст. 520,522 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що відповідно до п.1.2 Договору про переведення боргу Первісний боржник передає, а Новий боржник приймає на себе зобов'язання по сплаті заборгованості, що виникла з Договору №5429 від 17.09.13р. в розмірі 184 022, 17 грн., на підставі п.2.6 Основного договору та підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 21.05.14р. Відповідачу надано акт звірки станом на 21.05.14р., згідно з яким заборгованість Третьої особи перед Позивачем складає 184 022,17 грн., але після підписання Договору про переведення боргу, на адресу Відповідача не надходив акт звірки, який би підтверджував відсутність заборгованості Третьої особи перед Позивачем. Згідно з умовами Договору про переведення боргу акт звірки взаєморозрахунків є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, тобто є первинним документом що фіксує подію, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань. Однак у самому акті не зазначено дату і місце складання.

Заперечуючи позов, Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, зокрема, сплати боргу у строки, обумовлені п.2.1 Договору про переведення боргу.

З урахуванням матеріалів справи та умов Договорів, суд не приймає заперечення Відповідача, оскільки Договір про переведення боргу Відповідачем підписано без заперечень, а також прийнято до виконання, про що свідчать його часткові платежі за цим Договором на користь Позивача, проведені після укладання угоди.

Перевіривши розрахунки Позивача, господарський суд визнає їх обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПС ГРУПП" (50002, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, буд. 154А, код 383 340 05) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІСНЕК ПРОДАКШН" (49000, м.Дніпропетровськ, вул. Червона, б.21-Г, прим. 419 код 329 886 06) 119 679,58 грн. - основного боргу, 74 201,34 грн. - збитків від інфляції, 19 476,62 грн. - 10 % річних, 3 200,36 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя С.Г. Юзіков

Рішення підписане__________________