РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2016 р. Справа № 918/316/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Олексюк Г.Є.

суддів Грязнов В.В.

суддів Гудак А.В.

при секретарі судового засідання Нагорному В.В.

розглянувши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Рівненської області від 15.02.16 р.

у справі № 918/316/15 (суддя Андрійчук О.В. )

позивач ОСОБА_3 міська рада Рівненської області

відповідач ОСОБА_1 особа-підприємець ОСОБА_2

про внесення змін в договір на право тимчасового користування землею №162/98 від 24 червня 1998 року

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_4, представник довіреність у справі

відповідача - ОСОБА_5, договір від 20.06.2015 р.

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 11.06.2015р. у справі №918/316/15 ( суддя Політика Н.А.) задоволено позов ОСОБА_3 міської ради Рівненської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про внесення змін у договір на право тимчасового користування землею №162/98 від 24.06.1998 року. Внесено зміни у договір на право тимчасового користування землею №162/98 від 24 червня 1998 року та викладено його пункт 2.1. у наступній редакції:

"п.2.1. Орендну плату встановити в розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки земель міста в рік, що на момент внесення змін до Договору становить 42 059 грн. 44 коп. (сорок дві тисячі пятдесят девять грн. 44 коп.) згідно розрахунку. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі по 1/12 частині річної орендної плати щомісячно не пізніше 15 числа за звітним місяцем".

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.07.2015 р. рішення господарського суду Рівненської області від 11.06.2015 р. у справі № 918/316/15 залишено без змін, а апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 - без задоволення.

В свою чергу, постановою Вищого господарського суду України від 25.11.2015р. рішення господарського суду Рівненської області від 11.06.2015 р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14.07.2015р. у справі № 918/316/15 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Рівненської області.

Зокрема, суд касаційної інстанції у вищезазначеній постанові вказав, що господарськими судами попередніх інстанцій при розгляді справи по суті не було з'ясовано, чи поглинається розмір нової орендної плати, яку просить встановити ОСОБА_3 міська рада, виходячи із нової нормативно грошової оцінки землі, тією сумою орендної плати, яку наперед було сплачено землекористувачем в 2005 році і про яку зазначає відповідач.

Крім того, колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на ту обставину, що в резолютивній частині рішення господарського суду Рівненської області, яке залишено без змін постановою суду апеляційної інстанції, не вказано з якого саме моменту мають бути внесені зміни до Договору на право тимчасового користування землею від 24.06.1998 року і з якої дати починається нарахування нового розміру орендної плати.

Вказує, що зазначені обставини не були враховані судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних судових актів, у зв'язку з чим суди прийшли до передчасних висновків у справі.

В подальшому, рішенням господарського суду Рівненської області від 15.02.2016 р. у справі №918/316/15 (суддя Андрійчук О. В.) позов ОСОБА_3 міської ради Рівненської області до ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 про внесення змін в договір на право тимчасового користування землею №162/98 від 24 червня 1998 року задоволено. Внесено зміни у договір на право тимчасового користування землею №162/98 від 24.06.1998 року, виклавши пункт 2.1. у такій редакції: "п. 2.1. Орендну плату встановити в розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки земель міста в рік, що на момент внесення змін до Договору становить 42 059,44 грн. (сорок дві тисячі пятдесят девять грн. 44 коп.) згідно з розрахунком, що додається. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі по 1/12 частині річної орендної плати щомісячно не пізніше 15 числа за звітним місяцем". Стягнуто з ОСОБА_1 особи-підприємець ОСОБА_2 (вул. Нова, 76, м. Здолбунів, вул. Нова, 76, Рівненська область, 35700, ідентифікаційний номер 2) на користь ОСОБА_3 міської ради Рівненської області (вул. Приходька, 1, м. Здолбунів, Рівненська область, 35700, ) судовий збір у розмірі 1 218,00 грн.

При прийнятті рішення господарський суд Рівненської області керувався положеннями ст.144 Конституції України, ст.ст. 8, 36 Земельного кодексу УРСР, ст.ст. 2, 3, 93 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі", п. 5.2 ст. 5, п. 14.1 ст. 14, підп. 288.5. ст. 288, п. 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України, ст. ч.1 ст.509, ч.1 ст. 526,ч.1,3 ст.626, ч.1 ст. 631, 632,651 Цивільного кодексу України, ч.1 ст. 173, ч.ч.2-4 ст. 188, ч.1 ст. 193, ч.1 ст. 202 Господарського суду України, ст.ст. 5, 13, 15, 18, 20, 21,23 Закону України "Про оцінку земель", ст. 26, ст.76 Закону України " Про місцеве самоврядування", ст.7 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" та прийшов до висновку, що відповідач ухилявся від внесення змін до договору оренди землі стосовно зміни розміру орендної плати у зв"язку із зміною розміру нормативної грошової оцінки, а тому заявлені позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач ОСОБА_1 особа - підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій вказує, що суд першої інстанції не застосував норми законодавства, які підлягали до застосування. Крім того, проігноровано вказівки Вищого господарського суду України, викладені в ухвалі від 25 листопада 2015 року, які стали підставою для скасування рішень. Вважає, що суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги, тим самим зобов'язав скаржника повторно оплачувати послуги з оренди.

Вважає, що місцевий суд мав всі правові та фактичні підстави для відмови у позові.

Так, договір виконаний обома сторонами договору в частині сплати орендної плати, за весь період дії договору , апелянтом сплачено 100% орендної плати за період з 24 червня 1998 року по 24 червня 2028 року, тобто вона поглинула весь розмір орендної плати, згідно ставок, котрі діяли на момент сплати.

Вказує, що кошти були внесені за згодою ОСОБА_3 міської ради, остання прийняла ці кошти, розпорядилася ними. Скаржник наголошує, що ніколи жодних претензій з приводу дострокової сплати орендної плати за весь період договору позивач не висловлював.

На думку скаржника, відсутні правові підстави для застосування ст.21 Закону України "Про оренду землі" та ст.288.5 Податкового кодексу України, як і рішень ОСОБА_3 міської ради №№ 844, 1102.

Наголошує, що у відповідності до ст.23 Закону України Про оренду землі орендна плата може переглядатися виключно за згодою сторін.

Просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 15.02.2016 р. у справі № 918/316/15 та прийняти постанову про відмову в позові за безпідставністю позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що місцевий господарський суд дійшов висновку, що з набранням чинності Податкового кодексу України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати. При цьому, враховуючи принцип пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п. 5.2 ст. 5 Податкового кодексу України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений, підп. 288.5.1 п. 288.5ст. 288 ПК України. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові від 02.12.2014 року у справі № 21-274а14.

Вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що сплата відповідачем 200 грн. орендної плати, враховуючи як законодавчі зміни, так і затвердження нової нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, а також враховуючи, що строк дії договору оренди не закінчився, не може вважатися виконанням, проведеним належним чином.

Просить рішення господарського суду Рівненської області від 15.02.2016 р. у справі № 918/316/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У письмових поясненнях до апеляційної скарги скаржник вказує, що як на підставу для зміни орендної плати, позивач покликається на рішення ОСОБА_3 міської ради від 23 квітня 2014 року №1102, котрим затверджено Порядок надання в оренду земельних ділянок із земель ОСОБА_3 міської ради. Вважає, що цей порядок не може бути підставою для зміни орендної плати.

На думку скаржника, в зазначеному порядку не міститься покликань щодо перегляду вже існуючих орендних ставок. Він регулює порядок укладання нових договорів.

Відповідно до п.1.2 вказаного Порядку він розроблений з метою визначення порядку справляння орендної плати за земельні ділянки у місті Здолбунів з питань, які не врегульовані діючим законодавством.

Орендна плата згідно договору на право тимчасового користування землею №162/98 від 24 червня 1998 року врегульована діючим законодавством.

Пункт 1.5 Порядку регламентує порядок передачі в оренду земельної ділянки або її частини.

У відповідності до п.3.5 Порядку - рішення про зміну розміру орендної плати за земельну ділянку приймає ОСОБА_3 міська рада відповідним рішенням за поданням ОСОБА_3 міської ради за погодженням з комісією з питань використання земельних ресурсів та охорони навколишнього середовища.

Наголошує, що позивачем не надано суду подання ОСОБА_3 міської ради, погоджене з комісією з питань використання земельних ресурсів та охорони навколишнього середовища. В свою чергу міська рада не приймала рішення про зміну орендної плати. А тому відсутні підстави для зміни орендної плати.

Просить врахувати зазначені письмові пояснення та скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 15.02.2016 року та прийняти нову постанову про відмову в позові за безпідставністю позовних вимог.

У судовому засіданні представник апелянта вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, зазначив, що договір на право тимчасового користування землею був укладений за ініціативою ОСОБА_3 міської ради, фізична особа - підприємець ОСОБА_2 погодилась на ціну орендної плати, запропонованою ОСОБА_3 міською радою, в даний час зобов'язання за договором у відповідності до ст.ст. 598, 599 Цивільного кодексу України були виконані відповідачем у повному обсязі.

Наголосив, що відповідач сплатив орендну плату повністю в розмірі 200,70 грн., вважає, що жодної з підстав для зміни договору, передбачених ст. 652 Цивільного кодексу України не існує.

Просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 15.02.2016 р. у справі № 918/316/15 та задовольнити скаргу у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що оскаржуване рішення прийняте у повній відповідності до норм чинного законодавства України, а доводи скаржника не відповідають обставинам справи. Зазначила, що не поглинається розмір нової орендної плати, яку просить встановити ОСОБА_3 міська рада, виходячи з нової нормативно грошової оцінки землі, сумою орендної плати, яку наперед було сплачено орендарем в 2005 році.

Вважає, що зміни до Договору на право тимчасого користування землею від 24.06.1998 р., в частині нарахування нового розміру орендної плати набирають чинності з моменту набрання рішення законної сили.

Просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваного рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що 24.06.1998 року між позивачем (землевласник) та відповідачем (землекористувач) укладено договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого позивач рішенням від 22.10.1997року № 254/1 надає, а відповідач приймає в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 0,17 га, в тому числі інших угідь 0,17 га згідно з планом землекористування, що додається ( а.с.8-9).

Відповідно до п.1.2. договору земельна ділянка надається на умовах тимчасового довгострокового користування строком на 30 років для обслуговування кафе Казка у м. Здолбунів по вул. 2-го Лютого.

Згідно з п. 2.1. договору плата за землю вноситься землекористувачем щоквартально у вигляді орендної плати із розрахунку 0,40 копійок за квадратний метр в рік у розмірі 6,69 грн. в рік до 15 числа, наступного за звітним кварталом місяця.

Договір набирає чинності з моменту його реєстрації.

Вказаний договір зареєстровано в Книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 24.06.1998 року за № 162/98 ОСОБА_3 міською Радою народних депутатів Здолбунівського району Рівненської області.

05.06.2013 року позивачем прийнято рішення № 844, п.1 якого затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Здолбунова із показниками базової вартості та грошової оцінки 1 кв.м. забудованих земель в розрізі економіко-планувальних зон з показниками, наведеними в додатку №1 (а.с.10).

Як вбачаться з матеріалів справи, згідно з витягами від 24.02.2015 року № 04/12-378 та від 05.06.2015 року № 01/13-366 з технічної документації про нормативну грошову оцінку, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, орендованої відповідачем, з урахуванням коефіцієнта індексації, складає 841 188,71 грн. ( а.с.21-24).

23 квітня 2014 року ОСОБА_3 міською радою прийнято рішення №1102, яким затверджено Порядок надання в оренду земельних ділянок із земель ОСОБА_3 міської ради (далі-Порядок). Вказаним рішенням передбачено проведення перерахунку орендної плати суб`єктам господарської діяльності.

Відповідно до п.2.3. Порядку річний розмір орендної плати за земельну ділянку, яка надана в оренду ФОП ОСОБА_2, складає 5% від нормативної грошової оцінки.

В подальшому, 27.02.2015 року позивачем на адресу відповідача надіслано лист № 02/11-142 від 26.02.2015 року, відповідно до якого позивач запропонував відповідачу внести зміни у п. 2.1. укладеного договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), виклавши п. 2.1. у такій редакції: "Орендну плату встановити в розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки земель міста в рік, що на момент внесення змін до Договору становить 42 055,94 грн. (сорок дві тисячі п`ятдесят п`ять грн. 94 коп.) згідно з розрахунком, що додається. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі по 1/12 частині річної орендної плати щомісячно не пізніше 15 числа за звітним місяцем" (а.с.16-17).

До вказаного листа додано копії витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, рішення позивача від 23.04.2014 року № 1102 та розрахунок орендної плати до договору оренди земельної ділянки.

В свою чергу, відповідач у листі-відповіді від 13.03.2015 року, направленому на адресу позивача, повідомив останнього, що не має можливості підготувати згоду або обґрунтовану відмову, оскільки буде перебувати за кордоном ( а.с.20).

З огляду на зазначені обставини, у березні 2015 року ОСОБА_3 міська рада Рівненської області звернулася до господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 про внесення змін в договір на право тимчасового користування землею №162/98 від 24.06.1998 року, а саме: просить викласти його пункт 2.1. в такій редакції: "п.2.1. Орендну плату встановити в розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки земель міста в рік, що на момент внесення змін до Договору становить 42 055,94 грн. (сорок дві тисячі пятдесят пять грн. 94 коп.) згідно з розрахунком. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі по 1/12 частині річної орендної плати щомісячно не пізніше 15 числа за звітним місяцем".

Аналізуючи зазначені обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне застосувати такі положення чинного законодавства України.

За приписами ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за несплату.

Приписами ст. 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ч.ч. 4, 5 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", відповідно до яких річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, надходить до відповідних бюджетів, розподіляється і використовується відповідно до закону і не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю"; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється Законом України "Про плату за землю". Річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, не може перевищувати 12 відсотків їх нормативної грошової оцінки. При цьому, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах може бути встановлений більший розмір орендної плати, ніж зазначений у цій частині. У зв'язку із введенням в дію з 01.01.2011 року Податкового кодексу України, Закон України "Про плату за землю" втратив чинність, що передбачено ч. 2 прикінцевих положень Податкового кодексу України.

Відповідно до підп. 288.5. ст. 288 Податкового кодексу України (у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Проаналізувавши зазначені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що з набранням чинності Податкового кодексу України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати. При цьому, враховуючи принцип пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п. 5.2 ст. 5 Податкового кодексу України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України.

Відповідно до п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Пунктом 289.1 ст. 289 Податкового кодексу України встановлено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

За змістом ст. 1, абз. 5 ст. 5 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок є капіталізованим рентним доходом із земельної ділянки, визначеним за встановленими і затвердженими нормативами. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Частиною 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

За ч. 2 ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

З огляду на вищенаведене, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Крім того, 23.04.2014 року позивачем прийнято рішення № 1102, яким затверджено Порядок надання в оренду земельних ділянок із земель ОСОБА_3 міської ради, відповідно до якого проводиться перерахунок орендної плати суб`єктам господарської діяльності.

Відповідно до п. 2.3. Порядку річний розмір орендної плати за земельну ділянку, яка надана в оренду відповідачу, складає 5% від нормативної грошової оцінки ( а.с.13).

В свою чергу, розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам ч. 1 ст. 15, ст. 21 Закону України "Про оренду землі".

Пунктами 3.1., 3.2. Порядку передбачено, що підставою для визначення розміру орендної плати є нормативна грошова оцінка землі, затверджена рішенням позивача. Орендодавець на підставі рішення щодо передачі в оренду земельної ділянки конкретного розміру, цільового призначення та дозволеного функціонального використання, відповідно до цього Порядку готує розрахунок річного розміру орендної плати і погоджує його з орендарем ( а.с.14).

Як встановлено місцевим господарським судом, повідомлення про те, що проект вказаного Порядку розглянуто органом місцевого самоврядування, розміщено у газеті "Нове життя" № 23-24 (9538-9539) від 21.03.2014 року. У повідомленні зазначено, що з повним текстом проекту Порядку можна ознайомитися у приміщенні позивача або на офіційних сайтах позивача та ОСОБА_3 районної державної адміністрації. На офіційному сайті позивача розміщено як проект Порядку, так і рішення про його затвердження. Крім того, у газеті "Нове життя" № 40-41 (9555-9556) від 16.05.2014 року розміщено повідомлення про те, що 31.05.2014 року Порядок вступив у дію.

Відповідно до п.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб органів місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення ,якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України, які вирішуються виключно на пленарних засіданнях.

Згідно зі ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу та інше.

Статтею 144 Конституції України та ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" унормовано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

У разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Судом встановлено, що рішення позивача, якими змінено нормативну грошову оцінку земель міста Здолбунова та затверджено нові ставки орендної плати, є чинними й у встановленому законом порядку незаконними не визнавалися, тому вони є обовязковим для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, обєднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Вказана позиція також відображена у постанові Верховного Суду України у справі № 3-481гс15 від 07.10.2015 року.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення ОСОБА_3 міської ради від 05.06.2013р. №844 та від 23.04.2014р. №1102, які є чинними, з урахуванням вимог ст.288 Податкового кодексу України, ст.21 Закону України "Про оренду землі", є достатньою підставою для внесення змін до договору оренди від 24.06.1998р. №162/98 в частині визначення розміру орендної плати.

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Крім того, положення ст. 632 ЦК України передбачено, що ціна у договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 ЦК України).

Таким чином, з дня набрання чинності Податковим кодексом України виникли підстави для перегляду розміру орендної плати за землю у випадках невідповідності розміру встановленої орендної плати положенням законодавства, а враховуючи наведені вище положення статті 651 ЦК України - і підстави для внесення відповідних змін до договорів оренди землі.

Судова колегія зауважує, що оскільки нормативна грошова оцінка земельної ділянки є незалежним економічним показником, що відображає очікуваний чи фактичний дохід, який можна отримати від найбільш ефективного використання земельної ділянки з урахуванням установлених обтяжень та обмежень у відповідний період, тобто є регульованою ціною, що, в свою чергу, свідчить про наявність підстав для перегляду розміру орендної плати у разі зміни (визначення) нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка є основою для визначення розміру орендної плати, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

В свою чергу, судова колегія критично оцінює покликання відповідача на те, що ним сплачено орендну плату за 30 років користування земельною ділянкою в розмірі 200 грн., про що свідчить квитанція № 216 від 29.07.2005 року, а отже його зобов'язання є виконаним з огляду на таке.

За приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України "Про оренду землі").

У свою чергу, за ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Частиною 1 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі, зокрема закінчення строку, на який його було укладено.

Тобто за договором оренди земельної ділянки зобов'язання сторін тривають протягом усього строку його дії (триваючі правовідносини).

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України, ч. 1 ст. 202 ГК України).

У силу вимог ч. 2 ст. 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Колегія суддів наголошує, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, тому законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору, впродовж строку дії договору.

Таким чином, нормами законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом. При цьому, оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати, зокрема внаслідок зміни у встановленому порядку нормативної грошової оцінки землі, є підставою для внесення відповідних змін до спірного договору оренди землі (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постановах від 06.12.2010 у справі № 2-1/10068-2008, від 27.12.2010 у справі № 27/15-10, від 23.05.2011 у справі № 7/105-10(30/234-09), від 04.07.2011 у справі № 41/81пд, від 20.11.2012 у справі № 28/5005/640/2012, від 20.08.2013 у справі № 5017/781/2012 та від 03.12.2013 у справі № 5009/3430/12).

З огляду на зазначене, колегія суддів констатує, що оскільки нормами законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках встановлених договором або законом, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, а також те, що рішення є чинним та підлягає виконанню, господарські суди попередніх інстанцій дійшли до вірного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог (аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові від 02.12.2014 року у справі № 21-274а14).

Крім того, враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, викладені у постанові від 25.11.2015р., колегія суддів встановила, що не поглинається розмір нової орендної плати, яку просить встановити ОСОБА_3 міська рада, виходячи з нової нормативної грошової оцінки землі, сумою орендної плати, яку наперед було сплачено землекористувачем в 2005 році.

Також, судова колегія констатує, що зобов`язання за договором оренди за № 162/98, укладеним 24.06.1998 року змінюються з моменту набрання рішенням суду про внесення змін до договору законної сили (ч.3 ст.653 ЦК України), отже нарахування нового розміру орендної плати слід проводити з моменту набрання даним судовим рішенням законної сили.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції залишені поза увагою зазначені вказівки Вищого господарського суду України, в т.ч. і ті, що стосуються зазначення у резолютивній частині рішення вказівки про набрання чинності змін до договору, у зв"язку з чим рішення господарського суду Рівненської області від 15.02.2016 року в цій частині підлягає зміні, в порядку п.1 ч.1 ст. 104 ГПК України з доповненням п.2.1 абзацем 2 наступного змісту:

"Зміни до договору на право тимчасового користування земельною ділянкою №162/98 від 24.06.1998 р., в частині нарахування нового розміру орендної плати набирають чинності з моменту набрання рішення законної сили".

В решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Інші доводи апелянта, викладені ним, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги і прийняття нового рішення про відмову у задоленні позову.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України в звязку з відмовою в її задоволенні покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 99,101,103, п.1 ч.1 ст. 104, ст.105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Рівненської області від 15.02.2016 р. у справі № 918/316/15 змінити, доповнивши п.2.1 абзацем 2 наступного змісту:

"Зміни до договору на право тимчасового користування земельною ділянкою №162/98 від 24.06.1998 р., в частині нарахування нового розміру орендної плати набирають чинності з моменту набрання рішення законної сили".

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Гудак А.В.