ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

05 квітня 2016 року Справа № 910/5710/15-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівБожок В.С., Мачульського Г.М.
розглянувши матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Автокар-777", м. Київ
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 02.03.2016 року
у справі господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ в особі Філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз", м. Черкаси
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Автокар-777", м. Київ
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаОСОБА_4, м. Ватутіне, Черкаська обл.
провідшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП в розмірі 53 560,20 грн.

В С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Автокар-777" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2016 року у справі № 910/5710/15-г не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 111 ГПК України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

01.09.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 року № 484- VIІІ, яким внесено зміни до Закону України "Про судовий збір", відповідно до якого ставка судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги, встановлена підпунктом "5" пункту 2 частини 2 статті 4 і становить 120 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви.

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу на ту обставину, що на момент подання позову (06.03.2015 року) діяла редакція Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI, де ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру становила 2 відсотка ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати, а із позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

При цьому, за приписами статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальна заробітна плата встановлюється у місячному розмірі і на 01.01.2015 року становила 1218,00 грн.

Відтак, колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що звернувшись з касаційною скаргою скаржник повинен був сплатити судовий збір та додати до неї докази його сплати виходячи з розрахунку, наведеного у вказаних нормах зазначеного Закону України "Про судовий збір", а саме 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, тобто із суми 1827,00 грн.

Однак, як вбачається з платіжного доручення № 7324 від 23.03.2016 року скаржником було сплачено судовий збір лише у розмірі 1653,60 грн., а повинно бути сплачено на момент подання касаційної скарги 2 192,40 грн.

Отже, суд касаційної інстанції відзначає, що судовий збір не було сплачено у повному розмірі.

За таких обставин, Вищий господарський суд України не може прийняти вказану касаційну скаргу до провадження і вона підлягає поверненню скаржнику на підставі пункту 4 частини 1 статті 1113 ГПК України.

Крім того, за змістом статті 110 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Дотримання цього строку є обов'язковим для всіх учасників судового процесу.

Колегією суддів Вищого господарського суду України встановлено, що у відповідності до статті 110 Господарського процесуального кодексу України строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2016 року закінчився 22.03.2016 року.

Проте, касаційну скаргу скаржником було подано лише 23.03.2016 року, що підтверджується відміткою на штампі реєстрації вхідної кореспонденції Київського апеляційного господарського суду, а тому встановлений для оскарження судового акту строк було пропущено.

Загальний порядок поновлення пропущених процесуальних строків врегульований статтею 53 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і поновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень процесуального закону Вищий господарський суд України може поновити пропущений строк в разі наявності клопотання про поновлення процесуального строку з обгрунтуванням поважності причин пропуску цього строку.

Всупереч наведеному, товариством з обмеженою відповідальністю "Автокар-777" було подано касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2016 року згідно відбитку штампу реєстрації вхідної кореспонденції Київського апеляційного господарського суду лише 23.03.2016 року, тобто після закінчення строку встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які в даному випадку не вбачаються за відсутності клопотання про поновлення цього строку та обставин, які об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання касаційної скарги протягом законодавчо встановленого терміну.

Отже, можливість вчасного подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2016 року залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер, а тому підстав для поновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку з своєї ініціативи колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає.

Відповідно до пункту 5 частини 1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України скарга підлягає поверненню, якщо її подано після закінчення строку встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Таким чином, виходячи з приписів процесуального закону касаційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Автокар-777" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2016 року не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України і підлягає поверненню скаржнику на підставі п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 53, 86, 110, п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Автокар-777" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2016 року у справі № 910/5710/15-г повернути скаржнику.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіВ.С. Божок

Г.М. Мачульський