ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

11.04.2016 Справа № 908/929/16

Cуддя Колодій Н.А.,

розглянувши позовні матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструмент-Центр», м. Мелітополь

до відповідача ОСОБА_1 підприємства «Мелітопольський асфальтобетонний завод» Мелітопольської міської ради Запорізької області, м. Мелітополь

про стягнення заборгованості за надані послуги

ВСТАНОВИВ:

Встановив: позовна заява підлягає поверненню у звязку з тим, що:

Позивачем не надано суду належних доказів відправки копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві, що у відповідності до вимог ст. 56, 57 ГПК України є обовязковим.

Належним доказом направлення сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів є оригінал поштової квитанції або фіскального чеку, з зазначенням адреси і найменуванням адресанта з листом опису вкладень.

Згідно з п. 2.1. Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/208 від 13.04.2008р., належним доказом направлення іншій стороні копії позовної заяви є розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового звязку (касовий чек, поштова квитанція).

Аналогічна позиція викладена в п. 3.3 Роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289.

Законом України від 19.05.2011р. № v9126837-11 Про внесення зміни до статті 56 Господарського процесуального кодексу України щодо порядку надсилання копії позовної заяви, який 18.06.2011р. набрав чинності, визначено порядок надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів учасникам господарського процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 56 ГПК України, позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно з п. 2 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

У відповідності до п. 3.3 Роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 р. № 02-5/289 (з наступними змінами та доповненнями) недодержання вимог статті 57 ГПК України щодо додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки передбачені статтею 63 ГПК України.

Згідно з п. 6 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано належних доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Позивачем до позовної заяви, як доказ направлення позовної заяви та доданих до неї документів, надано оригінал опису вкладення Ф 107 від 04.04.2016р. в якому зазначено направлення на адресу відповідача позовної заяви на одному аркуші. Доказів направлення відровідачу доданих до позовної заяви документів, як того вимагає ст. 56 ГПК України, суду не надано.

Таким чином, опис ф. 107 від 04.04.2016р. поштових відправлень не може вважатися належним доказом направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками до позову з огляду на вищенаведені норми законодавств.

Суд зазначає, що відсутність факту повідомлення сторони процесу унеможливлює дотримання принципу рівності перед Законом і судом, закріпленого у ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України, та принципу змагальності, закріпленого у ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, чим порушує відповідні права відповідача.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Суд зазначає, що національним законодавством України (стаття 56 Господарського процесуального кодексу України) передбачено забезпечення права відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачено механізм реалізації такого права - шляхом встановлення обов'язку позивача надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції, включає в себе обов'язок позивача належним чином інформувати відповідача про подання позову до суду шляхом направлення на його адресу копії позовної заяви з усіма додатками. При чому, таке інформування повинно бути здійснене позивачем до порушення судом провадження у справі. Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обов'язку, не буде відповідати статті 6 Конвенції.

Слід також зазначити, що статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Конституцією України визначено основні засади судочинства і до них, зокрема, належать законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).

З огляду на вищевикладене, та враховуючи, що наведенні норми чинного законодавства не передбачають обовязку суду порушити провадження у справі, а потім витребувати належні докази, суд дійшов висновку щодо необхідності повернення позовної заяви Товариству з обмеженою відповідальністю «Інструмент-Центр», м. Мелітополь.

Суд звертає увагу позивача, що платіжне доручення № 1377 від 05.04.2016р. про сплату судового збору, не містить будь-яких відміток банку про перерахування грошових коштів та виконання банком платіжних доручень. У відповідності до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті при виконані платіжного доручення банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити "Дата надходження" і "Дата виконання", а банк стягувача - "Дата надходження в банк стягувача, засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту "Дата надходження", який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.

Зазначені обставини перешкоджають суду вчинити передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України дії по підготовці справи до судового розгляду та є підставами для повернення позовної заяви позивачу.

Суд вважає за необхідне розяснити заявнику, що у відповідності до ст. 63 господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею у господарський суд у загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п., п. 4, 6 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструмент-Центр», м. Мелітополь, про стягнення заборгованості за надані послуги з ОСОБА_1 підприємства «Мелітопольський асфальтобетонний завод» Мелітопольської міської ради Запорізької області, м. Мелітополь повернути позивачу без розгляду.

Додаток: на 16-ть аркушів, у тому числі оригінали платіжного доручення описи вкладення від 04.04.2016 р., фіскальний чек: № 0021.

Суддя Н.А. Колодій