ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"01" квітня 2016 р. Справа № 5024/1120/2011

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М.Б., при секретарі Кулик В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", м.Київ на дії ліквідатора банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_1 у справі

за заявою: фізичної особи ОСОБА_2, м. Київ

до боржника: фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, смт. Чаплинка Херсонської області

про визнання банкрутом

за участю представників сторін:

від ТОВ "Кей-Колект": ОСОБА_4 (паспорт серія ЕО № 879307 виданий Новобузьким РВ УМВС України в Миколаївській області 01 грудня 2000р.), представник за довіреністю № 1639 від 01.12.2015р.;

представник боржника: ОСОБА_5 (паспорт серії МР №423846, виданий Дніпровським РВ у місті Херсон УДМС України в Херсонській області 25.01.2014р.), представник за довіреністю №150, виданої приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_6 ,28.01.2016р.;

ліквідатор боржника ОСОБА_1 (свідоцтво №710 від 01.04.2013р.).

Провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, смт.Чаплинка, Херсонської області порушено ухвалою господарського суду від 16.06.2011р. за заявою кредитора фізичної особи ОСОБА_2, м.Київ.

Постановою господарського суду від 30.06.11р. боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців і призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_1, яку зобов'язано здійснити ліквідаційну процедуру і забезпечити виконання вимог, передбачених ст.ст.25-32, 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

28.09.2015р. до господарського суду Херсонської області надійшла скарга кредитора товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", м.Київ на дії ліквідатора боржника арбітражного керуючого ОСОБА_1

Ухвалою суду від 30.09.2015р. скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" прийнято до розгляду.

У зв'язку із необхідністю витребування додаткових доказів та за клопотаннями сторін розгляд справи неодноразово відкладався, про що було винесено відповідні ухвали.

Ухвалою від 17.03.2016р. розгляд справи було відкладено на 01.04.2016р.

В судове засідання представники ТОВ "Кей-Колект", боржника та ліквідатор боржника арбітражний керуючий ОСОБА_1 прибули.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" підтримав скаргу на дії ліквідатора боржника, просить її задовольнити та припинити повноваження ліквідатора боржника арбітражного керуючого ОСОБА_1

Ліквідатор боржника проти скарги на її дії заперечила з підстав, викладених у відзиві, вважає її необґрунтованою та просить відмовити в задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників учасників провадження, суд -

в с т а н о в и в:

Постановою господарського суду від 30.06.11р. боржника фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців і призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_1, яку зобов'язано здійснити ліквідаційну процедуру банкрута і забезпечити виконання вимог, передбачених ст.ст.25-32, 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону, чинній на момент порушення провадження у справі).

Ухвалою від 24.01.2012р. затверджено реєстр вимог кредиторів, до якого, крім іншого, включено вимоги публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк", м.Харків в сумі 217896,08 грн. в третю чергу, 1544541,16 грн. в п'яту чергу.

В подальшому ліквідатором на підставі заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" від 08.01.2013р. №5230-31-255 про заміну кредитора ПАТ "Укрсиббанк" на ТОВ "Кей-Колект" за кредиторськими вимогами, що виникли на підставі договорів про надання споживчого кредиту від 31.01.2008р. №0, від 20.07.2007р. №0, від 27.04.2007р. №0, здійснено заміну кредитора ПАТ "Укрсиббанк" на ТОВ "Кей-Колект", про що внесено відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів (т.5 а.с.43-45), відповідно до якого вимоги ТОВ "Кей-Колект" складають 101915,23 грн. третя черга, 1544541,16 грн. п'ята черга.

Крім цього, ліквідатором до реєстру вимог кредиторів внесено відомості про майно боржника, яке є предметом застави, в тому числі за вимогами ТОВ "Кей-Колект" - будинок садибного типу та земельна ділянка площею 0,0027, кадастровий номер :02:021:0002, що розташовані за адресою: вул.Пушкіна,33 у с.Софіївка, Каховського району Херсонської області.

За результатами проведених торгів з реалізації вищезазначеного майна, що є предметом забезпечення вимог ТОВ "Кей-Колект", ліквідатором банкрута було подано до господарського суду Херсонської області клопотання про розподілення коштів, що надійшли на депозитний рахунок нотаріуса.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 20.12.2013р., залишеною в силі постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.03.2014р. та постановою Вищого господарського суду України від 04.06.2014р., задоволено клопотання ліквідатора боржника про розподіл грошових коштів, отриманих від реалізації майна банкрута; здійснено розподіл коштів, отриманих від реалізації майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з депозитного рахунку нотаріуса, а саме:

- 10000 грн. 00 коп. на задоволення вимог заставного кредитора товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект";

- 20500 грн. 00 коп. на погашення витрат ліквідаційної процедури.

30.09.2015р. до господарського суду звернувся кредитор ТОВ "Кей-Колект" із скаргою на дії ліквідатора боржника арбітражного керуючого ОСОБА_1

Обґрунтовуючи скаргу кредитор зазначив, що при здійсненні заходів ліквідаційної процедури, а саме реалізації майнових активів боржника, що є предметом забезпечення вимог ТОВ "Кей-Колект", ліквідатором банкрута арбітражним керуючим ОСОБА_1 було порушено приписи Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме: реалізація майнових активів - житлового будинку та земельної ділянки відбулась без повідомлення заставного кредитора; оголошення про проведення конкурсу з реалізації майна було опубліковано в місцевій газеті "Горожанин и горожанка", яка виходить тільки в Херсонській області, в той час як кредитор знаходиться в м.Києві; майно було реалізовано 03.01.2013р. коли майже всі установи перебували на зимових святкових канікулах; майно, в порушення приписів Закону України "Про заставу", було реалізовано без згоди заставного кредитора; представник ТОВ "Кей- Колект" на засіданні конкурсної комісії 08.01.2013р. заперечував проти визначення переможця конкурсу з реалізації майна, проте його заперечення не були враховані в протоколі №2 від 08.01.2013р.; в засіданнях комітету кредиторів, на яких вирішувались питання реалізації майна, представниками кредиторів були одні й ті самі особи - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Крім цього кредитор, з посиланням на положення ч.7 ст.47 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", звернув увагу на те, що вимоги товариства виникли у зв'язку із неналежним виконанням боржником умов договорів про надання споживчого кредиту. Як зазначено у наведеній нормі Закону про банкрутство, у разі визнання громадянина-підприємця банкрутом до складу ліквідаційної міси не включається майно громадянина-підприємця, на яке згідно з чинним законодавством України не може бути звернено стягнення, та майно, яке перебуває у заставі за підставами, не пов'язаними із здійсненням такою особою підприємницької діяльності. У Зузку з чим кредитор наполягає, що майно боржника - житловий будинок та земельна ділянка, розташовані по вул.Пушкіна, 33 в с.Софіївка Каховського району Херсонської області, мають бути виключені з ліквідаційної маси, оскільки були передані в іпотеку на забезпечення виконання зобов'язань громадянина ОСОБА_3 за договором кредиту, цільовим призначенням якого є споживчі потреби громадянина, що не пов'язані із здійсненням підприємницької діяльності.

Вищевказані обставини, на думку кредитора, свідчать про порушення арбітражним керуючим ОСОБА_1 Закону про банкрутство щодо ведення ліквідаційної процедури, що є підставою для припинення її повноважень як ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та призначення нового ліквідатора.

Ліквідатор боржника арбітражний керуючий ОСОБА_1 проти доводів ТОВ "Кей-Колект", викладених у скарзі на її дії, заперечує, вважає їх необґрунтованими, свою правову позицію виклала у письмовому відзиві, долученому до матеріалів справи.

Зокрема зазначила, що при публікації оголошення про проведення конкурсу з реалізації майна боржника в місцевій газеті нею було враховано місцезнаходження майна, а твердження кредитора щодо необхідності врахування при цьому місцезнаходження кредитора є необґрунтованим та не підтверджено нормами чинного законодавства.

Стосовно доводів ТОВ "Кей-Колект" щодо представництва на зборах кредиторів та засіданні конкурсної комісії представників кредиторів ОСОБА_2 і ОСОБА_9 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8, то в даному випадку ліквідатором було перевірено повноваження цих представників, які підтверджувались належним чином оформленими довіреностями, представники діяли у межах наданих їм повноважень на підставі нотаріально посвідчених довіреностей.

Щодо неврахування позиції представника ТОВ "Кей-Колект" в протоколі засідання конкурсної комісії №2 від 08.01.2013р., ліквідатор зазначила, що дані твердження не відповідають обставинам справи, оскільки ТОВ "Кей-Колект" не входить до складу конкурсної комісії та не має права голосувати на її засіданнях. При цьому ліквідатор звернула увагу на те, що кредитор жодного разу не звертався з клопотаннями про включення його до складу конкурсної комісії.

Посилання скаржника на порушення ліквідатором приписів ч.7 ст.47 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" що стосується не включення до складу ліквідаційної маси, крім іншого, майна громадянина-підприємця, яке перебуває у заставі за підставами, не пов'язаними із здійсненням такою особою підприємницької діяльності, на думку ліквідатора, є безпідставними, оскільки боржник фізична особа-підприємець ОСОБА_3 був визнаний банкрутом 30.06.2011р., тобто до внесення змін до ч.7 ст.47 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у зв'язку з чим ліквідатор вважає, що Закон не має зворотної сили до даних правовідносин, а тому майно правомірно включено до ліквідаційної маси.

Вважає, що при формуванні ліквідаційної маси та реалізації майна боржника нею не було допущено порушень приписів чинного законодавства, а тому просить відмовити в задоволені скарги ТОВ "Кей-Колект" на її дії.

Розглянувши скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", заслухавши пояснення ліквідатора і представника скаржника, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції станом на момент порушення справи, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Провадження у даній справі здійснюється за особливою процедурою банкрутства суб'єкта підприємницької діяльності - громадянина, у відповідності до ст. ст. 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч.4 ст. 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону станом на день порушення провадження у справі про банкрутство) у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії учасників ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч.4 ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дії ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) банкрута; особою, яка відповідає за зобов'язаннями банкрута; кожним кредитором окремо або комітетом кредиторів; особою, яка, посилаючись на свої права власника або іншу підставу, передбачену законом чи договором, оспорює правомірність віднесення майнових активів або коштів до ліквідаційної маси.

Постановою господарського суду від 30.06.11р. боржника фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців і призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_1, яку зобов'язано здійснити ліквідаційну процедуру банкрута і забезпечити виконання вимог, передбачених ст.ст.25-32, 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону, чинній на момент порушення провадження у справі).

Як свідчать матеріали справи та звіти ліквідатора, останньою, крім іншого, на виконання вимог Закону та постанови суду проведена інвентаризація майна банкрута та сформована ліквідаційна маса, про що складено відповідний акт від 01.02.2012р. (т.5 а.с.57), проведена оцінка майна (висновки про вартість житлового будинку та земельної ділянки - т.7 а.с.58-59) і його реалізація.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор (ліквідаційна комісія) виконують свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу, реалізує майно банкрута для задоволення включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом та ін.

Згідно ст.26 Закону усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до ліквідаційної процедури.

Майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 25, ст.ст. 26, 29, 30, частин 5, 7 ст. 48 Закону про банкрутство, після визнання фізичної особи - підприємця банкрутом у разі призначення ліквідатора саме на нього покладається функція щодо розпорядження та реалізації виявленого в ході ліквідаційної процедури майна, яке підлягає включенню до ліквідаційної маси. При цьому, з метою недопущення одноособового розпорядження ліквідатором вказаним майном на свій власний розсуд та на визначених ліквідатором умовах, з метою належного захисту інтересів визнаних кредиторів у справі, законодавець передбачив процедуру, відповідно до якої визначається порядок та умови продажу майна, що увійшло до ліквідаційної маси - ч. 1 ст. 30 Закону про банкрутство. До того ж, відповідно до норм вказаної статті, комітет кредиторів має право встановити інший, ніж передбачений нормами Закону про банкрутство, порядок продажу майна банкрута.

Провадження у даній справі здійснюється з урахуванням положень статей 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону, що діяла на момент порушення провадження у справі про банкрутство).

Виходячи з особливостей здійснення процедури банкрутства фізичної особи-підприємця, визначених нормами ст.ст.47-49 Закону про банкрутство, імперативний обов'язок щодо створення комітету кредиторів боржника у справі про банкрутство боржника - фізичної особи-підприємця не передбачений.

В той же час, норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не містять положень, які б забороняли проведення загальних зборів кредиторів і створення комітету кредиторів.

Так рішенням загальних зборів кредиторів від 16.03.2012р. (протокол №1 від 16.03.2012р. - т.4 а.с.138) було утворено комітет кредиторів.

Рішенням комітету кредиторів від 31.07.2012р. (протокол №2 від 31.07.2012р. - т.7 а.с.63) з урахуванням рішення комітету кредиторів від 20.12.2012р. (протокол №3 від 20.12.2012р. - т.7 а.с.60-62) вирішено реалізацію майна, яке включено до ліквідаційної маси, провести шляхом конкурсу, обрано склад конкурсної комісії та визначено процедуру продажу майна шляхом конкурсу, визначено порядок проведення конкурсу.

В порядку підготовки до реалізації майнових активів банкрута проведено їх оцінку. У відповідності до звітів про незалежну оцінку, складену ПП ПКФ "Експерт" 22.07.2012р. (т.7 а.с.58-59) вартість житлового будинку по вул.Пушкіна, 33 в с.Софіївка Каховського району Херсонської області склала 48173,00 грн., а земельної ділянки - 12611,00 грн.

Рішенням комітету кредиторів від 31.07.2012р. протокол №2 затверджено вищенаведені звіти про оцінку майна банкрута.

Рішенням комітету кредиторів №3 від 20.12.2012р. було вирішено уцінити майно на 50% від оціночної вартості.

На виконання рішення комітету кредиторів №3 від 20.12.2012р. ліквідатором подано 25.12.2012р. до газети "Горожанин и горожанка" оголошення про проведення конкурсу з продажу житлового будинку та земельної ділянки (т.7 а.с.56-57). Оголошення опубліковано 27.12.2012р.(т.7 а.с.55).

За приписами ст.30 Закону про банкрутство ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна.

Опубліковане в газеті "Горожанин и горожанка" оголошення про продаж майна банкрута відповідає вимогам наведеної норми Закону, містить всі необхідні умови щодо продажу майна.

Суд критично ставиться до тверджень скаржника щодо необхідності публікації оголошення про продаж майна боржника за місцем знаходження кредитора, в даному випадку в м.Києві, оскільки приписи Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не містять такої вимоги. В той же час ліквідатором цілком обґрунтовано здійснено публікацію оголошення в засобах масової інформації, які розповсюджуються за місцем знаходження майна боржника.

Щодо посилання ТОВ "Кей-Колект" на реалізацію майна боржника 03.01.2013р., тобто під час перебування установ на святкових канікулах, то відповідно до положень ст.73 Кодексу законів про працю України святковими днями в січні є - 01 січня та 07 січня, визначення такого терміну як "святкові канікули" чинним законодавством України не передбачено.

Стосовно тверджень кредитора про неврахування заперечень та факту не голосування присутнього на засіданні конкурсної комісії 08.01.2013р. представника ТОВ "Кей-Колект" щодо визнання переможцем конкурсу з придбання будинку та земельної ділянки ОСОБА_10, то суд зазначає про їх необґрунтованість та безпідставність, оскільки ТОВ "Кей-Колект" не є членом ні комітету кредиторів, ні конкурсної комісії, а тому ним не наведено суду належних підстав для врахування його позиції при голосуванні на засіданнях комітету кредиторів та конкурсної комісії.

Щодо реалізації майнових активів за відсутності згоди заставного кредитора, в даному випадку товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", та посилання товариства на приписи Закону України "Про заставу", суд звертає увагу на наступне.

Так з моменту порушення справи про банкрутство до боржника підлягають застосуванню саме норми спеціального закону - Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у тому числі з моменту визнання боржника банкрутом стосовно майна банкрута діє визначений вище правовий режим (щодо розпорядження, реалізації тощо), встановлений нормами цього Закону.

При цьому суд звертає увагу на те, що жодним з положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у відповідній редакції) не передбачено необхідність надання згоди заставного кредитора на реалізацію майна, що забезпечує його вимоги.

Що стосується скарги ТОВ "Кей-Колект" про визнання незаконними дій ліквідатора боржника арбітражного керуючого ОСОБА_1 в частині включення заставного іпотечного майна ТОВ "Кей-Колект", що належить громадянину ОСОБА_3 (житлового будинку та земельної ділянки, розташованих по вул.Пушкіна,33 в с.Софіївка Каховського району Херсонської області) до ліквідаційної маси банкрута фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 і виключення даного майна з ліквідаційної маси, суд зазначає наступне.

Статтею 52 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із Законом не може бути звернено стягнення.

Визнання громадянина-підприємця банкрутом тягне за собою звернення стягнення на його майно. Це майно становить ліквідаційну масу. Держава гарантує громадянину можливість існувати за рахунок частини майна, на яке може бути звернено стягнення, перелік такого майна наведено в Додатку до Закону України "Про виконавче провадження".

Обґрунтовуючи неправомірність дій ліквідатора щодо включення до ліквідаційної маси майна боржника, скаржник посилається на п.7 ст.47 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відповідно до якого у разі визнання громадянина-підприємця банкрутом до складу ліквідаційної маси не включається майно громадянина-підприємця, на яке згідно з чинним законодавством України не може бути звернено стягнення, та майно, яке перебуває у заставі за підставами, не пов'язаними із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Наведена товариством норма Закону про банкрутство викладена в редакції із змінами, внесеними відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг" від 22.09.2011 року №3795-VI.

Суд зауважує, що відповідно до Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг" від 22.09.2011 року №3795-VI, яким, крім іншого, внесено зміни в окремі статті Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності.

Також, в п.3 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 26.10.2011р. №01-06/1481/11 "Про Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг" зазначено, що у розгляді справ про банкрутство фізичних осіб-підприємців стосовно зобов'язань боржника - фізичної особи - підприємця, що виникли безпосередньо у фізичної особи на підставах, не пов'язаних із здійсненням таким боржником підприємницької діяльності, а також майна, що перебуває у заставі з підстав, не пов'язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності, господарським судам необхідно враховувати, що відповідно до пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону дія останнього не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності.

Враховуючи, що кредитний договір №0 (т.6 а.с.185-189), вимоги за яким забезпечені вищевказаним майном, між АКІБ "Укрсиббанк" (правонаступником якого є ТОВ "Кей-Колект") та боржником ОСОБА_3 укладено 20.07.2007р., тобто до набрання чинності цим Законом, посилання кредитора на норми Закону про банкрутство в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг" є безпідставними; суд констатує, що ліквідатор правомірно включила вищезазначене майно, що перебувало в іпотеці ТОВ "Кей-Колект", до ліквідаційної маси.

Підпунктами 1, 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В свою чергу ст. 6 Конституції України встановлено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст.ст. 42, 43 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення та заперечення учасників судового процесу, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що скарга кредитора ТОВ "Кей-Колект" на дії ліквідатора боржника арбітражного керуючого ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 86 ГПК України, суд -

у х в а л и в:

1. У задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", м.Київ на дії ліквідатора банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_1 у справі №5024/1120/2011 про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.04.2016р.

Суддя М.Б. Сулімовська