ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року Справа № 915/1994/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоКролевець О.А.,
суддів:Євсікова О.О., Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"
на рішенняГосподарського суду Миколаївської області від 24.06.2015
та постановуОдеського апеляційного господарського суду від 16.09.2015
у справі№915/1994/13 Господарського суду Миколаївської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"
до1. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, 2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачівТовариства з обмеженою відповідальністю "Стайл-Т"
прозвернення стягнення на предмет іпотеки та заставлене майно
за участю представників сторін
від позивача:Костюк К.О. (дов. №545/12 від 23.10.2012),
від відповідача-1:ОСОБА_10 (дов. б/н від 16.07.2013),
від відповідача-2:ОСОБА_11 (дов. б/н від 19.11.2013),
від третьої особи:Гусак О.М. (дов. б/н від 04.08.2014),

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовом до відповідачів Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Стайл-Т" про звернення стягнення на предмет іпотеки та на заставлене майно, а саме: в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ "Стайл-Т" та ФОП ОСОБА_6 за кредитними договорами, укладеними в рамках генерального кредитного договору № 010/01-02/07-106 від 21.12.2007 в сумі 31 257 559,14 грн., яка складається із заборгованості ТОВ "Стайл-Т" за кредитним договором № 010/01-02/07-107 від 21.12.2007 (14 837 500,00 грн. основного боргу, 9 201 815,82 грн. заборгованості за відсотками та 1 775 565,88 грн. пені); заборгованості ТОВ "Стайл-Т" за кредитним договором № 010/01-02/07-108 від 21.12.2007 (2 987 500,00 грн. основного боргу; 1 690 486,46 грн. заборгованості за відсотками та 347 688,74 грн. пені); заборгованості ФОП ОСОБА_6 за кредитним договором № 010/01-02/07-109 від 21.12.2007 року (317 280,70 грн. заборгованості за відсотками та 99 721, 54 грн. пені)

- звернути стягнення на нежитлові приміщення ковбасного цеху, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що складаються з ковбасного цеху, кам'яного, зазначеного на плані літ. Л-2, Л2-1, Л3-1, Л5-1 загальною площею 2 289,9 кв.м.; трансформаторної підстанції, кам'яної, зазначеної на плані літ. М-1; навісу металевого літ. К-1; підкранового шляху 27, огорожі 20, 20, 34, 35-37; покриття І, які належать на праві власності ФОП ОСОБА_6;

- звернути стягнення на нежитлові приміщення - магазин промислових та продовольчих товарів за адресою: АДРЕСА_2, що складається з нежитлових приміщень першого поверху житлового будинку літ. А-5, які належать ФОП ОСОБА_7;

- звернути стягнення на обладнання, що належить на праві власності ФОП ОСОБА_6, а саме: шприц Ruhle модель РS305, 2007 р.в.; шприц Іdеа №4159 20874, 2002 р.в.; вакуумний насос Nowicki/Metalbudi, тип. № КN-200V, зав. №52205037, 2005 р.в.; машина для мийки тари Nowicki/Metalbudi МР-300/ІE, №95807040, 2007 р.в.; волчок Risco тип І 36016, модель ТR-160 сер. №П206009, 2006 р.в.; маркер Novocki NK 300, 2004 р.в.; машина для мийки Nowicki/Metalbudi, модель МВ-1-300 зав. № 94007172, 2007 р.в.; кліпсатор Technopack Тіррег, модель КDCV 400 №428-359.010, 2006 р.в.; шпигорізка FооdРlоgistic тип. МS84.21, зав. №206179, 2006 р.в.; ін'єктор Ruhle ВІ-24S, зав. № 05784, 2004 р.в.; блокорізка Magueit, тип 042, зав. №5561, 2007 р.в.; фаршомішалка Risco, I-36016, мод.: RS 450, сер. №1106016, 2007 р.в.; шприц REX, тип RVF760, сер. №, 2006 р.в.; коптильна камера REX POL КWР 2/6-Е, №060, 2003 р.в.; коптильна камера SCHALLER SLT Thermostar 2000/R, сер. №1627/06, 2006 р.в.; шприц Vemag тип 855, №8550747, 2005 р.в.; випарювач Stefani модель BLE 403870ЕS4, сер. № 25003624, 2006 р.в.; випарювач Stefani SНС 035/4 8 Е D код 10930055D, 2007 р.в.; випарювач Stefani SНС 035/4 С8 Е D код 10930056D, 2007 р.в.; випарювач Аrеа Тrаdеrs, модель АКА2Х -7.7С Тrоріс, номер 007, 2007 р.в.; випарювач Аrеа Тrаdеrs, модель АКА2Х -6.2С Тrоріс, номер 5077 2007 р. в.; випарювач Аrеа Тrаdеrs, модель АКА2Х -6.2С Тrоріс, номер 107 2007 р.в.; випарювач Аrеа Тrаdеrs, модель АКА2Х -4.2В Тrоріс, номер 307 2007 р.в.; випарювач Аrеа Тrаdеrs, модель АКА-2Х -9.1С Тrоріс, номер 207 2007 р.в.; холодильний агрегат BITZER Аrеtiс 2-Т 24, №994-12-06, 2006 р.в.; кутер Кіllа модель КS-120, № р.в.; димодопалювач Dungs, мод.: W-МF-SЕ СОI 882, 2007 р.в.; випарювач DWN Сореland мод D4DТ4-22OХ-АWМ/D, №03В 81569, 2003 р.в.; кондиціонер МсQuary модель МRТ 150 АR-FХАS сер. №007, А 3, 2005 р.в.; вакуумна машина Komet Plus Vас 21, №, 2006 р.в.; коптильна камера REX POL КWР 4/6-Е, №385 2006 р.в.

Звернення стягнення позивач просив здійснити шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", початкову ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 24.06.2015 (суддя Гриньова-Новицька Т.В.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 (колегія суддів у складі: Діброва Г.І., Принцевська Н.М., Ліпчанська Н.В.), у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального і матеріального права, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідачі та третя особа у своїх відзивах проти доводів касаційної скарги заперечили, посилаючись на їх необгрунтованість.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 21.12.2007 між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (далі - кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю "Стайл-Т" (далі - позичальник-1) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (далі - позичальник-2) був укладений Генеральний кредитний договір № 010/01-02/07-106 (далі - генеральний кредитний договір), за умовами якого кредитор зобов'язувався надавати позичальникам банківські продукти (кредити, кредитні лінії, овердрафти, гарантії) у порядку і на умовах, визначених у цьому договорі та у договорах, укладених в рамках цього договору, що є невід'ємними його частинами.

Згідно з п. 1.3 генерального кредитного договору загальний ліміт активних операцій (та/або кредитування) позичальників по всім договорам, укладеним в рамках цього договору не повинен перевищувати розміру еквівалентного 19 200 000,00 грн. з терміном дії договору до 19.12.2011.

Відповідно до п.2.2 генерального кредитного договору відсоткова ставка та комісії за користування кредитними коштами встановлюються у відповідному кредитному договорі, укладеному в рамках даного договору.

В рамках генерального кредитного договору 21.12.2007 між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Стайл-Т" були укладені кредитні договори №010/01-02/07-107 (далі - кредитний договір №010/01-02/07-107) та №010/01-02/07-108 (далі - кредитний договір №010/01-02/07-108), за умовами яких кредитор зобов'язувався відкрити позичальнику-1 невідновлювальну кредитну лінію у сумі 15 000 000,00 грн. та 3 000 000,00 грн., відповідно, зі сплатою 14,75 % річних строком до 18.12.2011.

21.12.2007 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ФОП ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №010/01-02/07-109 (далі - кредитний договір №010/01-02/07-109), за умовами якого кредитор зобов'язувався відкрити позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в сумі 1 200 000,00 грн. зі сплатою 14,75 % річних строком до 18.12.2011.

Згідно з пунктом 2.7 генерального кредитного договору сторони погодили, що у відповідності з діючим законодавством України забезпеченням цього договору та договорів, укладених в рамках цього договору є: нерухомість, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; нерухомість, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; нерухомість, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; обладнання по виробництву напівфабрикатів; майнові права на поставку обладнання; обладнання ковбасного цеху; а також фінансова порука ОСОБА_6 та ОСОБА_7

24.12.2007 року на виконання умов пункту 2.7 генерального кредитного договору були укладені наступні договори:

- між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (іпотекодержатель) та ФОП ОСОБА_7 (іпотекодавець) був укладений договір за реєстровим № 1224, предметом іпотеки згідно з яким є нерухоме майно - нежитлові приміщення, а саме: магазин промислових і продовольчих товарів, розташований за адресою: АДРЕСА_2, який складається з нежитлових приміщень першого поверху житлового будинку літ. А-5, загальною площею 42,0 кв.м. Згідно з п. 1.4 цього договору вартість предмета іпотеки склала 424 000,00 грн.;

- між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (іпотекодержатель) та ФОП ОСОБА_6 (іпотекодавець) був укладений договір за реєстровим № 1226, предметом іпотеки за яким є нерухоме майно - нежитлові приміщення ковбасного цеху, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які складаються з: ковбасного цеху, кам'яного, зазначеного на плані літ. Л-2, Л2-1, Л 3-1, Л5-1, загальною площею 2 289,9 кв.м; трансформаторної підстанції, кам'яної, зазначеної на плані літ. М-1; навісу металевого, зазначеного на плані літ. К-1; підкранового шляху 27; огорожі 20,20, 30, 35-37; покриття І. Згідно з п. 1.4 цього договору вартість предмету іпотеки склала 6 277 000,00 грн.;

- між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (заставодержатель) та ФОП ОСОБА_6 (заставодавець) був укладений договір за реєстровим № 1225, за умовами якого заставодавець передав заставодержателю рухоме майно (згідно з переліком, наведеним у п.1.2 договору), яке належить йому на праві власності та яке було оцінено сторонами в сумі 5 236 000 грн. (п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4 договору застави).

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" зобов'язання за генеральним кредитним договором та укладеними в його рамках кредитними договорами виконало у повному обсязі, надавши позичальникам ТОВ "Стайл-Т" та ФОП ОСОБА_6 кредитні кошти на загальну суму 19 200 000,00 грн.

Порушення позичальниками умов генерального кредитного договору та укладених в його рамках окремих кредитних договорів №010/01-02/07-107 №010/01-02/07-108, №010/01-02/07-109 стало підставою для звернення ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ТОВ "Стайл-Т" (позичальник-1), ФОП ОСОБА_6 (позичальник-2, іпотекодавець, заставодавець) та ФОП ОСОБА_7 (іпотекодавець, майновий поручитель) з претензією № 12-11/11-52849 від 05.11.2008 про дострокове погашення заборгованості у сумі 19 548 414,92 грн., повідомленням від 19.02.2010 про продаж предмету іпотеки у випадку непогашення існуючої заборгованості за кредитними договорами, вимогою № 110-8-0-00/16-518 від 23.08.2013 про погашення у 30-тиденний строк існуючої заборгованості на загальну суму 34 463 562,20 грн.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 19.08.2012 у справі №5016/1426/2011 (6/96), яке набрало законної сили, стягнуто з ТОВ "Стайл-Т" на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Миколаївської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором № 010/01-02/07-107 в сумі 21 513 841, 47 грн., з якої: 14 850 000 грн. - заборгованість по кредиту, 6 384 388,47 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами, 279 453,00 грн. - пеня за невиконання умов кредитного договору; та заборгованість за кредитним договором №010/01-02/07-108 в сумі 4 229 556,23 грн., з якої: 3 000 000,00 грн. - заборгованість по кредиту, 1 173 662,23 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами, 55 894,00 грн. - пеня за невиконання умов кредитного договору.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 12.11.2014, яке набрало законної сили, стягнуто з ФОП ОСОБА_6 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Миколаївської дирекції 410 667,97 грн. заборгованості, з яких: 405 932,70 грн. боргу за відсотками, 1 803,62 грн. пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту та 2 931,65 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами.

Невиконання вимог банку щодо повного погашення кредитної заборгованості стало підставою для звернення до господарського суду з даним позовом.

Іпотека відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека визначена як окремий вид застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 590 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою.

Застава визначена у ст. 1 Закону України "Про заставу" як спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Вказана правова норма кореспондується зі ст. 572 ЦК України.

Згідно зі ст. 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Частиною 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. При цьому рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом, наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили (п.п. 1, 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 за № 6).

Відповідно до ст.ст. 32, 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Перевіривши в межах, встановлених ст. 1117 ГПК України, в касаційному порядку рішення і постанову в даній справі щодо застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, касаційна інстанція дійшла висновку, що судами не у повному обсязі дотримано наведених вище вимог, які ставляться до судового рішення.

Скасовуючи рішення місцевого господарського суду від 26.12.2013 та постанову апеляційного господарського суду від 04.03.2014 про задоволення позовних вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у даній справі, суд касаційної інстанції у своїй постанові від 18.06.2014 вказав на необхідність визначення фактичного розміру заборгованості позичальників за кредитними договорами з огляду на подання позивачем заяви про уточнення позовних вимог від 04.12.2013, а також необхідність врахування вимог ч. 2 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів" та ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" щодо визначення початкової ціни предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні позову на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України, суд першої інстанції посилався на сплив строків позовної давності щодо заявлених банком вимог. За оцінкою місцевого господарського суду, трирічний строк позовної давності у даному спорі закінчився 05.12.2011, оскільки позивач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки та застави 05.12.2008, тобто через 30 днів з дати письмового повідомлення позичальників та заставодавців про необхідність дострокового погашення кредитної заборгованості відповідно до претензії № 12-11/11-52849 від 05.11.2008.

Однак такий висновок зроблено місцевим господарським судом всупереч положення ч. 1 ст. 264 ЦК України та встановлених судами фактичних обставин справи щодо часткового погашення кредитної заборгованості позичальниками ТОВ "Стайл-Т" та ФОП ОСОБА_6 впродовж 2011-2012, що свідчить про визнання ними боргу перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та переривання строків позовної давності.

Залишаючи без змін рішення місцевого господарського суду від 24.06.2015 у даній справі, суд апеляційної інстанції вказав на відсутність обґрунтованого розрахунку кредитної заборгованості позичальників та неможливість встановлення початкової ціни продажу предмета іпотеки та застави.

Разом з тим, висновок апеляційного господарського суду про недоведеність заявлених банком вимог не грунтується на матеріалах справи.

Місцевим господарським судом встановлено, що згідно поданої 17.06.2015 заяви про зменшення розміру позовних вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" просило звернути стягнення на предмет іпотеки та застави в рахунок часткового заборгованості ТОВ "Стайл-Т" за кредитним договором № 010/01-02/07-107 від 21.12.2007, яка становить 28 663 248,05 грн., з яких: 14 837 500,00 грн. - основний борг та 13 825 748,05 грн. відсотки за користування кредитом. Вказана заява була прийнята судом першої інстанції до розгляду.

Більше того, під час нового розгляду справи на виконання ухвали Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2014 у справі № 915/1994/13 була проведена комплексна будівельно-технічна та товарознавча судова експертиза, за наслідками якої складено висновок із зазначенням ринкової вартості переданого в іпотеку нерухомого майна та переданого в заставу обладнання.

Відхилення апеляційним господарським судом висновку комплексної судової експертизи № 125-126 від 23.03.2015 з посиланням на ту обставину, що він був підписаний, окрім судового експерта ОСОБА_16, спеціалістом-оцінювачем ОСОБА_17 не ґрунтується на положеннях чинного законодавства, оскільки залучення крім судових експертів також інших фахівців з відповідних галузей знань для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами відповідає вимогам ст. 7 Закону України "Про судову експертизу".

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій при вирішенні спору вимог ст.ст. 43, 86, 105 ГПК України, тобто рішення і постанова не відповідають нормам матеріального і процесуального права, тому підлягають скасуванню.

Оскільки касаційна інстанція не наділена правом оцінки доказів, наданих сторонами у справі, а таке право належить до повноважень судів першої та апеляційної інстанцій з додержанням принципу рівності сторін у процесі, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення на підставі відповідних доказів усіх суттєвих обставин.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.06.2015 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.09.2015 скасувати, а справу № 915/1994/13 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий суддя О.Кролевець

Судді О.Євсіков

О.Попікова