ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Справа № 905/1104/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Вовка І.В. (головуючого, доповідача),
Нєсвєтової Н.М., Черкащенка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Тельманівський кар'єр" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 10.12.2015 року у справі № 905/1104/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Оскар" до публічного акціонерного товариства "Тельманівський кар'єр" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 55981,75 грн., 3% річних у сумі 1973,93 грн., 33062,34 грн. інфляційних втрат у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання з оплати поставленого товару за договором поставки від 09.01.2014 року № 0901-ТК.

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.09.2015 року (суддя Кротінова О.В.) позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 55981,75 грн., 3% річних у сумі 1973,93 грн., 33062,34 грн. інфляційних втрат.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 10.12.2015 року (судді Марченко О.А., Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.) зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач вважає, що судами попередніх інстанцій порушено і неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ними рішення скасувати та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відзиві на касаційну скаргу позивач вважає, що судові рішення у справі є законними та просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що 09.01.2014 року між ТОВ "Компанія "Оскар" (постачальник) та ПАТ "Тельманівський кар'єр" (покупець) було укладено договір поставки № 0901-ТК, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець придбати запасні частини та/або витратні матеріали до техніки.

Відповідно до п. 1.2 договору номенклатура, найменування, одиниця виміру, кількість товару, ціна за одиницю товару, що підлягає постачанню, вказується у специфікаціях до даного договору із зазначенням терміну, умов поставки та оплати товару, які є невід'ємною частиною даного договору після належного їх оформлення.

Поставка товару здійснюється окремими партіями, відповідно до замовлень (потреб) покупця, на підставі підписаної уповноваженими представниками сторін специфікації, в яких обов'язково повинна бути вказана інформація, яка передбачена п. 1.2 даного договору. Поставка товару за цим договором здійснюється на умовах франко-склад покупця, якщо інші умови поставки (згідно правил Інкотермс в редакції 2010 року) не передбачені підписаною сторонами специфікацією до даного договору (п. 2.1 договору).

Згідно з п.2.2 договору разом з товаром постачальник надає покупцю наступні документи: видаткову та податкову накладну, рахунок-фактуру, копії сертифіката якості та походження товару, або інший документ передбачений чинним законодавством.

За умовами п. 4.1 договору передача-приймання товару проходить в місці здійснення поставки кожної окремої партії товару з обов'язковим оформленням всіх необхідних документів передбачених чинним законодавством, в залежності від виду та умов поставки товару. При цьому покупець зобов'язується, заздалегідь до запланованої дати поставки товару, надіслати продавцю (факсимільним зв'язком, електронною поштою або іншим способом) копію належним чином оформленої довіреності на отримання такого товару.

У відповідності до п. 4.2 договору датою поставки товару вважається дата, яка вказана у видатковій накладній постачальника, яка підписана уповноваженим представником покупця. Перехід права власності на товар від постачальника до покупця відбувається в момент приймання передачі товару.

Згідно з п. 9.1 договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2014 року, а в частині взятих на себе обов'язків до їх повного виконання.

Позивач здійснив поставку оливи та мастил відповідачу на загальну суму 140 629,98 грн. за видатковими накладними від 17.01.2014 року № РН-59, від 14.02.2014 року № РН-272, від 20.02.2014 року № РН-342, від 03.03.2014 року № РН-380, від 18.03.2014 року № РН-474, від 26.03.2014 року № РН-538, від 02.04.2014 року № РН-597, від 09.04.2014 року № РН-659, від 14.04.2014 року № РН-689, від 17.04.2014 року № РН-724, від 24.04.2014 року № РН-793, від 12.05.2014 року № РН-967.

У видаткових накладних від 18.03.2014 року № РН-474, від 26.03.2014 року № РН-538, від 02.04.2014 року № РН-597 міститься посилання на рахунок-фактуру від 14.03.2014 року № СФ-582, у якому підставою операції визначено договір від 09.01.2014 року № 0901-ТК.

Разом з тим, у видатковій накладній від 17.01.2014 року № РН-59 підставою замовлення зазначено рахунок-фактуру від 17.01.2014 року № СФ-96, у видатковій накладній від 14.02.2014 року № РН-272 - на рахунок-фактуру від 13.02.2014 року № СФ-350, видатковій накладній від 20.02.2014 року № РН-342 - на рахунок-фактуру від 20.02.2014 року № СФ-426, видатковій накладній від 03.03.2014 року № РН-380 - на рахунок-фактуру від 03.03.2014 року № СФ-473.

Поставка за цими первинними документами здійснена у січні-березні 2014 року, тобто під час дії договору поставки від 09.01.2014 року № 0901-ТК, та за поясненнями сторін між ними не існує інших господарських договірних відносин.

Повноваження особи, яка здійснила приймання зазначеної продукції з боку відповідача підтверджуються довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, що містяться в матеріалах справи.

Відповідачем було частково оплачено одержану продукцію на суму 84 648,23 грн., внаслідок чого заборгованість за спірним договором поставки становить 55 981,75 грн.

Предметом даного судового розгляду є вимоги постачальника до покупця про стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних сум у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання з оплати поставленого за договором товару.

Суди попередніх інстанцій задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних сум виходили з доведеності обставин неналежного виконання відповідачем зобов'язання з оплати поставленого на підставі договору товару.

Згідно ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судами попередніх інстанцій з урахуванням обставин справи встановлено, що спірні правовідносини грунтуються на умовах договору поставки від 09.01.2014 року № 0901-ТК, на підставі якого позивач здійснив поставку товару за видатковими накладними на суму 140 629,98 грн., в той час як відповідач свої зобов'язання щодо оплати одержаного товару належним чином не виконав, допустивши прострочення з оплати заборгованості за поставлений товар в сумі 55 981,75 грн., у зв'язку з чим наявні правові підстави для нарахування 3% річних за період з 13.05.2014 року по 17.07.2015 року та інфляційних сум за червень 2014 року - червень 2015 року.

Ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний господарський суд, дав належну оцінку обставинам справи і, з урахуванням вимог застосованих норм матеріального права дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 55 981,75 грн., 3% річних у сумі 1973,93 грн. та 33062,34 грн. інфляційних втрат.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів.

За таких обставин, оскаржені судові рішення є законними й обґрунтованими, і тому підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

З огляду наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Тельманівський кар'єр" залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 10.12.2015 року - без змін.

Головуючий суддя І.Вовк

Судді Н.Нєсвєтова

М.Черкащенко