ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2016 р. Справа № 925/2036/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Ткаченку А.О., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача - не з'явились, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх» до комунального підприємства «Агентство розвитку Черкащини Черкаської обласної ради» про стягнення 72893 грн. 15 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Успіх» звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до комунального підприємства «Агентство розвитку Черкащини Черкаської обласної ради» (далі відповідач) про стягнення 70000 грн. безпідставно набутих коштів, 2893 грн. 15 коп. процентів за період користування ними з 15.10.2015 по 13.11.2015 року та відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовано нормами ст.ст. 8, 536, 1048 ч. 1 абз. 1, 1212 ч. 1, 1214 ч. 2, ЦК України, мотивовано відсутністю договірних відносин з відповідачем.

Відповідач письмовий відзив на позов не подав, його представник в засіданні суду 23.02.2016 року проти позову заперечував з мотивів безпідставності і необґрунтованості позовних вимог, а саме наявності договірних відносин у спірних правовідносинах сторін, неправильним нарахуванням процентів.

В засіданні суду 10.03.2016 року представник позивача позов з підстав і в розмірі, викладених в позовній заяві, підтримала і просила задовольнити повністю, відповідач явку свого представника в засідання суду повторно, безпідставно не забезпечив, хоч про місце, дату і час судового засідання був повідомлений належним чином за правилами, передбаченими розділом 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20 лютого 2013 року № 28, шляхом направлення ухвали суду за адресою, зазначеною в позовній заяві.

Наявні у справі матеріали суд вважає достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, тому, з урахуванням вимог ст.ст. 69, 75, 77 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє частково з наступних підстав.

09.09.2015 року відповідач виставив позивачу рахунок № 24 для проведення передплати згідно Агентського договору № 10 від 04.09.2015 року на суму 200000 грн.

04.09.2015 року платіжним дорученням № 1247 позивач провів оплату на користь відповідача коштів на суму 200000 грн., призначенням платежу зазначено «згідно Агентського договору № 10 від 04.09.2015 року».

21 та 22.09.2015 року платіжними дорученнями, відповідно, № 209 на суму 50000 грн. та № 211 на суму 50000 грн. відповідач провів часткове повернення позивачу отриманих коштів.

05.10.2015 року позивач на адресу відповідача надіслав поштою вимогу про повернення протягом 5 календарних днів з дня отримання вимоги безпідставно набутих коштів у сумі 100000 грн., вимога, згідно з повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, отримана відповідачем 09.10.2015 року.

У відповідь на вимогу відповідач надіслав лист від 07.10.2015 року № 374/01-10, у якому вимогу визнав та зазначив, що залишок коштів у сумі 100000 грн. буде повернуто негайно після надходження цих коштів на підприємство.

Платіжними дорученнями, відповідно, № 473 від 08.10.2015 року на суму 20000 грн. та № 482 від 19.11.2015 року на суму 10000 грн. відповідач провів додаткове часткове повернення позивачу отриманих коштів.

Із акта звірки взаємних розрахунків сторін за період з 01.09.2015 по 03.02.2016 року вбачається, що заборгованість відповідача на користь позивача станом на 03.02.2016 року становить 70000 грн.

На вимогу суду сторони Агентський договір № 10 від 04.09.2015 року, укладений ними і оформлений відповідно до вимог ст. 297 ГК України, не подали, за твердженням представника позивача в засіданні суду цей договір ними не був укладений з підстав недосягнення згоди з усіх істотних умов цього договору.

Отже, предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення 70000 грн. безпідставно набутих коштів. За правовою природою спірні правовідносини віднесені до недоговірних зобов'язань набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, вимоги позивача витікають із суті прав та обов'язків сторін, визначених главою 83 книги 5 ЦК України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Підстави виникнення цивільних прав та обовязків (господарських зобовязань) визначені, відповідно, ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України. Ними, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) іншій особі (ст. 11 ч.ч. 1, 2 п.п. 1, 3 ЦК), заподіяння шкоди субєкту господарювання (ст. 174 ч. 1 абз. 4 ГК).

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обовязків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обовязки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Припинення дії, яка порушує право, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способами захисту цивільних прав (п.п. 3, 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Наявність і розмір заборгованості у розмірі 70000 грн., договірних відносин сторін, як підстави її виникнення відповідачем належними і допустимими доказами не спростовано, тому зазначена заборгованість із зазначених позивачем підстав підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 8, ч. 2 ст. 536, ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1214 ЦК України:

якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону);

розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства;

позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України;

у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Розрахунок процентів у розмірі 2893,15 грн., проведений позивачем відповідно до наведених норм ЦК України, суд вважає обґрунтованим, проте суперечливим ч. 1 ст. 1048 ЦК України, а саме при обрахунку процентів позивачем взято помилково подвійну облікової ставки Національного банку України. При перерахунку сума процентів складає 1446,58 грн. і в такому розмірі вимога позивача теж підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до встановлених обставин справи та вимог законодавства суд позов визнає обґрунтованим, доказаним і з зазначених вище підстав задовольняє частково.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 1218 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства «Агентство розвитку Черкащини Черкаської обласної ради», , місцезнаходження: 18001, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 185 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх», , місцезнаходження: м. Українка, Київська обл., Обухівський район, вул. Промислова, 24, а/я 97 70000 грн. основного боргу, 1446 грн. 58 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 1218 грн. судових витрат.

В решті позову, в частині стягнення 1446 грн. 58 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його підписання.

Повний текст рішення підписано 01.04.2016 року.

Суддя В.М. Грачов