Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

05 квітня 2016 року справа №927/247/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Проматом, вул. Госпітальна, 12-Д, м. Київ, 01601,
до відповідача: Публічного акціонерного товариства „Чернігівобленерго, вул. Горького, 40, м. Чернігів, 14000,
про стягнення 2318530,29 грн.
Суддя Блохіна Ж.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №05/2016 від 30.12.2015,

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №28/1524 від 05.04.2016.

В судовому засіданні 05.04.2016 проголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Проматом" подано позов до Публічного акціонерного товариства „Чернігівобленерго про стягнення 2318530,29 грн., з яких 1895146,34 грн. основного боргу, 348884,95 грн. пені, 50711,40 грн. інфляційних нарахувань та 23787,60 грн. 3% річних.

Представник позивача підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити.

Представник відповідача визнає наявність боргу та пояснив, що заборгованість виникла внаслідок несприятливої фінансової ситуації на підприємстві.

Розглянувши подані матеріали, вислухавши учасників процесу, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

09.07.2015 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір поставки №162 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобовязується поставити та передати у власність покупцеві продукцію (надалі Товар) згідно зі специфікацією (Додаток №1, надалі - Специфікація), яка після її укладення є невідємною частиною даного договору. Найменування згідно з класифікатором, асортимент, обсяг (кількість), країна-виробник, ціна, технічні та інші вимоги до товару визначаються у специфікації до даного договору.

Згідно з п. 1.2 договору покупець зобовязується прийняти товар, що поставляється, і оплатити його вартість відповідно до умов цього договору.

Пунктом 3.1 договору визначено, що ціна за одиницю товару зафіксована у специфікації у гривнях.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що загальна сума договору буде визначатися шляхом додавання вартості партій товару за всіма специфікаціями, які будуть укладені сторонами до даного договору, та встановлюється в межах 9266856,90 грн., крім того ПДВ 20% - 1853371,38 грн., загальна сума з ПДВ 11120228,28 грн.

Цей договір є укладеним з моменту підписання та діє до 31.12.2015, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п. 11.1 договору).

07.07.2015 між сторонами укладена додаткова угода №1 до договору поставки №162 від 09.07.2015 (далі Додаткова угода), згідно якої сторони дійшли згоди внести зміни до даного договору, виклавши пункт 4.1 договору в наступній редакції:

„4.1. Розрахунки між покупцем та постачальником за даним Договором здійснюються у наступному порядку:

4.1.1. Покупець здійснює попередню оплату у розмірі 25% вартості замовленого Товару протягом 5 (пяти) банківських днів з моменту виставлення рахунку-фактури Постачальником. Покупець має право здійснити попередню оплату в розмірі, що перевищує 25% від вартості замовленого Товару.

4.1.2. Остаточний розрахунок здійснюється протягом 5 (пяти) банківських днів з моменту одержання Товару Покупцем.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди усі інші умови договору залишаються незмінними та сторони підтверджують по ним свої зобовязання.

Згідно з п. 3 додаткової угоди остання набирає чинності з моменту підписання її сторонами.

Відповідач направив позивачу заявки на поставку товару, а саме: №1 від 09.07.2015 на суму 4766025,60 грн., №2 від 12.08.2015 на суму 4434086,16 грн. та №3 від 22.10.2015 на суму 773529,12 грн.

Позивачем надано відповідачу рахунки на оплату №1281 від 09.07.2015 на суму 4766025,60 грн., №1569 від 17.08.2015 на суму 4434086,16 грн. та №2177 від 23.10.2015 на суму 773529,12 грн.

За заявкою №1 від 09.07.2015 зі сторони позивача та відповідача зобовязання виконані в повному обсязі і зауважень немає.

На день звернення з позовом до суду у відповідача існує заборгованість перед позивачем щодо виконання грошового зобовязання в сумі 1353675,96 грн. за заявкою №2 від 12.08.2015 по оплаті рахунку №1569 від 17.08.2015 за поставлений товар згідно видаткової накладної №2426 від 24.09.2015. Також за заявкою №3 від 22.10.2015 у відповідача існує заборгованість перед позивачем щодо виконання грошового зобовязання в сумі 541470,38 грн. по оплаті рахунку №2177 від 23.10.2015 за поставлений товар згідно видаткової накладної №2862 від 06.11.2015. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем з оплати поставленого товару складає 1895146,34 грн.

Виконуючи умови договору, позивач передав відповідачу товар за вищевказаними видатковими накладними. Факт отримання відповідачем товару підтверджується підписом уповноваженої особи, яка діяла на підставі довіреностей, які містяться в матеріалах справи.

Часткова сплата відповідачем поставленого товару підтверджується копіями банківських виписок.

Листами №332 від 22.12.2015, №359 від 11.01.2016 та №Л-16-02-02/01 від 02.02.2016 позивач повідомляв відповідача про наявність заборгованості та просив вжити заходів з її погашення.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України:

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ст. 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем від позивача товару за вищевказаним договором, виходячи з вищевикладених норм законодавства та умов договору, у відповідача виникло зобовязання сплатити вартість отриманого товару, яке він не виконав.

Отже позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача борг в сумі 1895146,34 грн.

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 8.4 договору у випадку прострочення оплати товару, постачальник може вимагати від покупця сплати на користь постачальника штрафної санкції в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у цей період.

На підставі п. 8.4 договору позивачем здійснено нарахування та предявлено до стягнення з відповідача 348884,95 грн. пені, а саме: 269251,71 грн. пені за прострочення платежу в сумі 1353675,96 грн. за період з 02.10.2015 по 14.03.2016 (видаткова накладна №2426 від 24.09.2015) та 79633,24 грн. пені за прострочення платежу в сумі 541470,38 грн. за період з 14.11.2015 по 14.03.2016 (видаткова накладна №2862 від 06.11.2015).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, має на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилаючись на ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача 50711,40 грн. інфляційних нарахувань, а саме: 31012,71 грн. за прострочення платежу в сумі 1353675,96 грн. за період з жовтня 2015 року по січень 2016 року (видаткова накладна №2426 від 24.09.2015) та 19698,69 грн. за прострочення платежу в сумі 541470,38 грн. за період з листопада 2015 року по січень 2016 року (видаткова накладна №2862 від 06.11.2015).

Також позивачем здійснено нарахування та предявлено до стягнення 23787,60 грн., що становить 3% річних, а саме: 18358,07 грн. за прострочення платежу в сумі 1353675,96 грн. за період з 02.10.2015 по 14.03.2016 (видаткова накладна №2426 від 24.09.2015) та 5429,53 грн. за прострочення платежу в сумі 541470,38 грн. за період з 14.11.2015 по 14.03.2016 (видаткова накладна №2862 від 06.11.2015).

Для всебічного, повного і обєктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого позивачем нарахування штрафних санкцій, річних тощо, і в разі, якщо їх обчислення помилкове зобовязати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, заявлених до стягнення позивачем, дійшов висновку про правомірність їх нарахування.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю в сумі 2318530,29 грн., з яких 1895146,34 грн. основного боргу, 348884,95 грн. пені, 50711,40 грн. інфляційних нарахувань та 23787,60 грн. 3% річних.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Чернігівобленерго (вул. Горького, 40, м. Чернігів, ідентифікаційний код 22815333, інформація про рахунок відсутня) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Проматом (вул. Госпітальна, 12-Д, м. Київ, ідентифікаційний код 24932636, інформація про рахунок відсутня) 1895146,34 грн. основного боргу, 348884,95 грн. пені, 50711,40 грн. інфляційних нарахувань, 23787,60 грн. 3% річних та 34777,95 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11.04.2016.

Суддя Ж.В. Блохіна