ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року Справа № 910/13666/15

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Васищака І.М., суддів Грека Б.М., Студенця В.І., за участі представників сторін Н. Афанасиївої (дов. від 27.01.2016), М. Білозерцевої (дов. від 11.01.2016), А. Табурової (дов. від 01.02.2016), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Гросленд" на рішення Господарського суду міста Києва від 28 вересня 2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 8 лютого 2016 року у справі № 910/13666/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гросленд" до товариства з обмеженою відповідальністю "Каркат фешн" про стягнення 686 338 грн 11 коп.,

УСТАНОВИВ:
У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Гросленд" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Каркат фешн" про стягнення 64 389 грн 39 коп. заборгованості з орендної плати, 61 038 грн 66 коп. з відшкодування комунальних послуг та експлуатаційних витрат, 504 186 грн 09 коп. подвійної орендної плати за час прострочення повернення об'єкту оренди, 18 917 грн 47 коп. пені за прострочення платежів за договором суборенди, 37 806 грн 50 коп. неустойки за прострочення повернення об'єкту оренди з підстав неналежного виконання умов договору суборенди від 31 січня 2013 року № 441-КО.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28 вересня 2015 року (суддя В. Мельник), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 8 лютого 2016 року, позов задоволено в частині стягнення 22 558 грн 26 коп. заборгованості з відшкодування експлуатаційних витрат за серпень-вересень 2014 року та 3 376 грн 46 коп. пені за прострочення відшкодування експлуатаційних витрат за період серпень-вересень 2014 року; у решті позову відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гросленд" просить рішення та постанову скасувати з підстав порушення господарськими судами статей 235-237 Господарського кодексу України, статей 785, 795 Цивільного кодексу України, статей 34, 35 Господарського процесуального кодексу України та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Каркат фешн" проти доводів касаційної скарги заперечує і в її задоволенні просить відмовити, проте вважає, що рішення та постанову слід скасувати і прийняти нове рішення, яким у позові відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що 28 червня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Вінстер" (орендодавець) і товариством з обмеженою відповідальністю "Гросленд" (орендар) було укладено договір оренди нежитлової будівлі, відповідно до умов якого орендодавець передав орендарю в користування за плату на обумовлений строк частину нежитлової будівлі загальною площею 22 255, 4 м2, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 33. Договір діє до 1 червня 2014 року.

14 лютого 2014 року контрагенти уклали новий договір оренди строком до 14 січня 2017 року.

31 січня 2013 між товариством з обмеженою відповідальністю "Гросленд" (орендодавець) і товариством з обмеженою відповідальністю "Мелон Фешн Україна" (орендар) було укладено договір суборенди № 441-КО (далі - договір суборенди), на умовах якого орендодавець передав орендарю в тимчасове платне користування (суборенду) частину нежилих приміщень загальною площею 108, 72 м2 у будівлі громадсько-торгівельного комплексу "Аркадія", розташованого за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, буд. 33, на другому рівні будівлі (осі 11/12 ряди А/Г ГТК).

Передачу об'єкта оренди сторони оформили актом від 1 лютого 2013 року.

У подальшому між товариством з обмеженою відповідальністю "Гросленд", товариством з обмеженою відповідальністю "Мелон Фешн Україна" і товариством з обмеженою відповідальністю "Каркат Фешн" було укладено додаткову угоду від 25 лютого 2013 року про заміну сторони у договорі суборенди від 31 січня 2013 року № 441-КО, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю "Мелон Фешн Україна" передало, а товариство з обмеженою відповідальністю "Каркат Фешн" прийняло всі права і зобов'язання, які належать товариству з обмеженою відповідальністю "Мелон Фешн Україна" за договором суборенди з 1 квітня 2013 року.

Додатковою угодою від 31 січня 2014 року № 1 сторони продовжили строк дії договору до 31 січня 2015 року (пункту 11.)

Умовами договору суборенди сторони погодили, що орендна ставка упродовж строку дії договору встановлена у розмірі 439, 62 грн за 1 м2 загальної площі орендованого приміщення, орендна плата за місяць визначається відповідно до пункту 3.1 договору; орендна плата за місяць на дату укладання договору складає 47 794 грн 94 коп.; орендар зобов'язаний оплатити орендодавцю в строк до 15 березня 2013 року орендну плату за останній місяць суборенди (січень 2014 року) за орендною ставкою, зазначеною в пункті 3.1.1. договору; орендна плата сплачується орендарем в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця на умовах передплати, а саме: орендна плата за наступний місяць сплачується не пізніше 15 числа поточного місяця; у випадку дострокового розірвання договору за ініціативою орендаря, за умови письмового попередження орендодавця про такий намір за три календарних місяці з дати отримання повідомлення, орендна плата за січень 2014 року буде зарахована як сплата орендної плати за останній поточний місяць суборенди приміщення; в іншому випадку грошові кошти, сплачені орендарем відповідно до пункту 3.2. договору, поверненню не підлягають та вважаються штрафною санкцією (пункти 3.1.1, 3.1.2, 3.2, 3.3, 3.10 договору суборенди).

20 березня 2013 року відповідач перерахував позивачу 47 794 грн 94 коп. орендної плати.

У подальшому між сторонами були укладені додаткові угоди від 31 січня 2014 року № 1, від 1 березня 2014 року № 2, від 1 червня 2014 року № 3, від 16 липня 2014 року № 4 до договору суборенди.

Згідно з пунктом 12.5 договору суборенди (у редакції додаткової угоди № 1 до договору суборенди) передбачено право суборендаря відмовитись від договору оренди та розірвати його з будь-яких підстав, проте договір вважається розірваним з дня наступного за спливом двомісячного строку, який обчислюється з дати повідомлення орендаря про такий намір.

Листом від 21 серпня 2014 року № 288 відповідач повідомив позивача про розірвання договору суборенди з 22 вересня 2014 року, у відповідь на який позивач зазначив, що відповідно до пункту 3.10 договору грошова сума 47 794 грн 94 коп., сплачена відповідно до пункту 3.2. договору, підлягає поверненню лише за умови попередження орендарем про розірвання договору за три календарних місяця; в іншому випадку зазначена сума поверненню не підлягає та вважається штрафною санкцією.

Листом від 27 серпня 2014 року № 289 відповідач повідомив позивача про розірвання договору в односторонньому порядку на підставі пункту 12.5 договору суборенди (у редакції додаткової угоди від 31 січня 2014 року № 1) з 28 жовтня 2014 року і просив зарахувати платіж у розмірі 47 794 грн 94 коп. за останній місяць суборенди, проте позивач відмовив з посиланням на пункту 3.10 договору суборенди. Водночас позивач передав відповідачу акти звірки розрахунків, додаткову угоду про розірвання договору, акт повернення приміщення - для підписання, та рахунки на загальну суму 125 428 грн 04 коп., які складаються з орендної плати за жовтень, заборгованості по відшкодуванню комунальних послуг за серпень 2014 року, заборгованості по відшкодуванню експлуатаційних витрат за серпень 2014 року, поточний платіж по відшкодуванню комунальних послуг за вересень - жовтень 2014 року, експлуатаційних витрат за вересень - жовтень 2014 року, а також направив на адресу відповідача лист-попередження, згідно якого повідомив про те, що в разі не сплати вказаних рахунків, позивач обмежить доступ відповідача до орендованого приміщення.

Позивач стверджує, що відповідач з листопада 2014 року по 6 лютого 2015 року безпідставно користувався приміщенням і має сплатити штрафні санкції.

За правилами частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частини 1, 5 статті 762 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статті 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Незважаючи на повідомлення відповідача про намір розірвати договір з 28 жовтня 2014 року, позивач перекрив доступ відповідача до орендованого приміщення, чим позбавив права розпоряджатися належним йому майном.

Оскільки з 22 вересня 2014 року відповідач фактично не користувався об'єктом оренди, господарські суди дійшли правомірного висновку про відмову в задоволенні позову з мотивів безпідставності вимог в частині стягнення санкції у вигляді подвійної орендної плати за прострочення повернення приміщення у розмірі 504 186 грн 09 коп. за період з листопада 2014 року по лютий 2015 року, у стягненні пені, нарахованої на суму заборгованості з орендної плати за жовтень 2014 року в розмірі 9 815 грн 41 коп. унаслідок її відсутності та неустойки за прострочення повернення приміщення у розмірі 37 806 грн 50 коп.,орендної плати у розмірі 64 389 грн 39 коп. за жовтень 2014 року.

Водночас господарські суди дійшли правомірного висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення заборгованості з відшкодування експлуатаційних витрат за серпень - вересень 2014 року у розмірі 22 558 грн 26 коп. та пені, нарахованої на заборгованість з відшкодування експлуатаційних витрат за період серпень - вересень 2014 року в розмірі 3 376 грн 46 коп.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих сторонами доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Рішення Господарського суду міста Києва від 28 вересня 2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 8 лютого 2016 року у справі № 910/13666/15 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Гросленд" без задоволення.

Головуючий, суддя І. М. Васищак
Суддя Б. М. Грек
Суддя В. І. Студенець