РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2016Справа №910/3437/16
За позовом: Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Примула"

Про стягнення 48 199,81 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Микитин С.С. (дов. № 6 від 05.01.2016)

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 13.04.2016, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.02.2016 Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Святошинського району м. Києва " (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 18 від 22.02.2016 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Примула" (відповідач) заборгованості в розмірі 48 199,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своїх обов'язків за договором № 13 від 29.10.2012 належним чином не виконав, зокрема, не сплатив в повному обсязі грошових коштів за надані йому послуги, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2016 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/3437/16, розгляд справи призначено на 16.03.2016.

16.03.2016 в судовому засіданні оголошено перерву до 30.03.2016.

В судове засідання, призначене на 30.03.2016, представник відповідача з'явився та клопотав про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, призначене на 30.03.2016, представник позивача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

30.03.2016 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 13.04.2016.

В судове засідання, призначене на 13.04.2016, представник позивача з'явився та підтримав позовну вимогу в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 13.04.2016, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах справи). У відповідності з положеннями п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" від 18.09.1997 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб -учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.10.2012 між позивачем (Орендодавець), та відповідачем (Орендар) укладено Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - Договір, належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

За умовами п. 1.1 Договору Орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 01.08.2012 № 124 та розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.10.2012 № 641 передає, а Орендар приймає в оренду нерухоме майно, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, далі - об'єкт оренди, яке знаходиться за адресою: вул. Прилужна, 10 для розміщення офісу.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Актом приймання-передачі від 29.10.2012 позивач передав відповідачеві визначене нежитлове приміщення на виконання умов Договору, а відповідач прийняв таке приміщення.

Відповідно до п. п 3.1 Договору, відповідач за користування об'єктом оренди сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 №34/6250.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованого у поточному місяці (п. п 3.2 Договору).

Згідно п. п 3.4 Договору додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується Відповідачем разом з орендною платою.

Обумовлено, що орендна плата сплачується відповідачем на рахунок Позивача. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання Сторонами акта прийому-передачі при повернені об'єкта оренди Орендодавцеві (п. п 3.5 Договору).

Орендна плата сплачується Відповідачем незалежно від наслідків господарської діяльності Відповідача щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця (п. п. 3.6).

Підпунктом пункту 3.8 передбачено компенсацію витрат позивача за користування земельною ділянкою, яка не в ходить до складу орендної плати та сплачується Відповідачем окремо на підставі угоди, укладеної між Відповідачем та Позивачем. /Угода №1 до Договору 13 від 02.03.2015 про відшкодування витрат.

Однак в період з березня 2015 по лютий 2016 відповідачем в порушення умов Договору орендна плата, плата за землю, експлуатаційні витрати та податок на додану вартість не вносились, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в сумі 48 198,81 грн.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Таким чином, станом на момент розгляду справи, суд вважає заборгованість відповідача у розмірі 48 198,81 грн. доведеною.

Окрім того позивач просить виселити відповідача із займаного останнім приміщення.

Відповідно до п. 9.1. Договору останній діє до 31.12.2012. У разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідні додаткові угоди на продовження дії Договору не укладались, а отже у відповідача припинилось право займати орендоване приміщення і останній підлягає виселенню із займаного ним орендованого приміщення за Договором.

Не маючи правових підстав щодо використання закріпленого за Позивачем спірного приміщення, Відповідач тим самим позбавляє Позивача можливості здійснювати господарську діяльність в цьому приміщенні, порушує господарські інтереси Позивача, що виявляється в неодержанні Позивачем коштів за користування займаним спірним приміщенням.

Згідно п. 1 ст. 136 Господарського кодексу України щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності.

Згідно з чинним законодавством власник має право вимагати повернення майна з чужого незаконного володіння, а особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала ( ст.ст. 387, 1212 ЦК України).

Оскільки відповідно до статей 2, 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" правовою підставою користування комунальним майном є договір оренди, а договірні відносини між сторонами припинились і відповідач не має статусу орендаря, суд визнає вимоги позивача про виселення відповідача в примусовому порядку обґрунтованими.

Відповідачем, не надано суду документів, що підтверджують його право на зайняття нерухомого майна у відповідності до норм чинного законодавства, та, зокрема, ст.ст. 2, 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Виселити Товариства з обмеженою відповідальністю "Примула" (03179, м. Київ, вул.Прилужна, будинок 10, ідентифікаційний код 19032965) з нежитлового приміщення, загальною площею 39,1 кв.м, розташованих на першому поверсі згідно з викопіювання поверхового плану за адресою м. Київ, вул. Прилужна, 10.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Примула" (03179, м. Київ, вул.Прилужна, будинок 10, ідентифікаційний код 19032965) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" ( 03134, м. Київ, вул. Симиренка, будинок 17, ідентифікаційний код 39607507) заборгованість у розмірі 48 199 грн. 81 коп. та судовий збір у розмірі 2 756 грн. 00 коп.

4. Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 15.04.2016.

Суддя М.О. Лиськов