КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2016 р. Справа№ 910/25424/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Майданевича А.Г.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 04.04.2016 року

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату на рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2015 року

у справі № 910/25424/15 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату

до товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція інвестиційного менеджменту»

про стягнення 30 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.11.2015 року у справі № 910/25424/15 в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії управління з переробки газу та газового конденсату до товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція інвестиційного менеджменту» про стягнення 30 000,00 грн. - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/25424/15 від 21.09.2015 року і прийняти нове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.12.2015 року апеляційну скаргу було повернуто скаржнику на підставі п.п. 3 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Після усунення обставин, що стали підставою повернення апеляційної скарги, скаржник повторно звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/25424/15 від 26.11.2015 року і прийняти нове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник, посилається на неповне з'ясування обставин судом першої інстанції, що мають значення для вирішення справи та порушення останнім норм матеріального права. Крім того, скаржник просив відновити строк на подання апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 року відновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, апеляційну прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти доводів викладених у апеляційній скарзі, вважає, що рішення прийняте господарським судом міста Києва від 26.11.2015 року по справі № 910/25424/15 при повному дослідженні всіх обставин справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» у судових засіданнях 02.03.2016 року та 04.04.2016 року надав суду свої пояснення по справі в яких підтримав подану апеляційну скаргу на підставі доводів зазначених у ній та просив суд апеляційної інстанції скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення суду яким позовні вимоги задовольнити.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція інвестиційного менеджменту» у судових засіданнях 02.03.2016 року та 04.04.2016 року також надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Представник відповідача вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Представник ТОВ «Агенція інвестиційного менеджменту» просив залишити скаргу без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

27.02.2015 року публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату (виконавець) та товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція інвестиційного менеджменту» (замовник) уклали договір № 124/6-П/Б по наданню послуг по переробці вуглеводної сировини, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе надання таких послуг:

- по прийманню та переробці на Технологічний цех стабілізації конденсату, надалі ТЦСК «Базилівщина», на давальницьких умовах вуглеводневої сировини - широкої фракції легких вуглеводів, що належить замовнику;

- зберігання сировини та продукції замовника у сховищах виконавця;

- по оформленню та відвантаженню готової продукції, отриманої в результаті переробки вуглеводневої сировини на давальницьких умовах.

За надання виконавцем зазначених послуг замовник на умовах передбачених договором здійснює оплату виконавцю вартості наданих послуг, у повному обсязі відшкодовує витрати, які останній несе в зв'язку з виконанням договору.

Відповідно до п. 2.4.1 відвантаження продукції замовника здійснюється залізничним транспортом або автомобільним транспортом замовника або виконавця з ТЦСК «Базилівщина».

Пунктом 3.4 договору передбачені умови і порядок розрахунку за використання залізничних цистерн, а саме на умовах 100% передоплати. Згідно п. 3.4.4 договору термін використання пропан-бутанових цистерн власності позивача складає:

- на відстань транспортування до 800 км від станції Селещина до станції призначення складає 19 діб від дати відвантаження цистерн до дати повернення цистерни на станцію приписки Селещина;

- на відстань транспортування понад 800 км від станції Селещина до станції призначення складає 25 діб від дати відвантаження цистерни до дати повернення цистерни на станцію приписки Селещина.

Відповідно до п. 3.4.5 договору термін використання цистерн власності позивача починається з дати відправлення завантаженої цистерни із ст. Селищина Південної залізниці та закінчується датою повернення порожньої цистерни на ст. Селищина Південної залізниці або станцію, зазначену позивачем у залізничній накладній. Дати відправлення та повернення визначаються календарним штемпелем станції у залізничній накладній.

Згідно з п. 4.1.12 договору відповідач зобов'язаний повернули позивачеві залізничну цистерну власності позивача в технічно справному стані на станцію приписки (ст. Селещина) Південної залізниці або за реквізитами вказаними позивачем.

Як зазначає позивач, на підставі листа-заявки відповідача від 29.04.2015 року №221/СТ позивач відвантажив продукцію та надав послуги по оформленню та відвантаженню продукції (скрапленою газу) залізничним транспортом по території України в залізничних цистернах позивача.

За накладною № 43355163 цистерни з скрапленим газом № 50867340, № 50867225, № 50862077, № 50859107, що належать позивачу відправлені 05.05.2015 року з станції Селищина Південної залізниці на станцію Самаровка Придніпровскої залізниці на адресу ТОВ «Дніпрорегіонгаз» на відстань 282 км.

За накладною № 46973210 цистерна № 50867340, відповідно до календарного штемпеля залізниці, повернута на станцію Селищина 17.06.2015 року, тобто з простроченням 24 доби.

За накладною № 46945366 цистерна № 50862077, відповідно до календарного штемпеля залізниці, повернута на станцію Селищина 17.06.2015 року, тобто з простроченням 24 доби.

За накладною № 46766655 цистерни № 50867225 та № 50859107, відповідно до календарного штемпеля залізниці, повернуті на станцію Селищина 11.06.2015 року, тобто з простроченням 18 діб.

Відповідно до п. 5.5 договору за перевищення термінів використання пропан-бутанових цистерн власності виконавця, замовник сплачує штраф у розмірі 500 грн. за кожну добу понаднормового використання.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач у добровільному порядку сплатив на користь відповідача 12000 грн. штрафу. Зазначене не заперечується й самим представником позивача.

Так, у вересні 2015 року ПАТ «Укргазвидобування» в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Агенція інвестиційного менеджменту» про стягнення штрафу за перевищення термінів використання залізничних цистерн в розмірі 30000,00 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що перевищення терміну доставки цистерн сталося з вини Укрзалізниці, проте, він (відповідач) добровільно сплатив позивачу 12000 грн. штрафу, розмір якого визначив в порядку п. 5.5 договору № 124/6-П/Б по наданню послуг по переробці вуглеводної сировини від 27.02.2015 року, як добуток кількості днів прострочення (24 дня) та денної суми штрафу (500 грн.).

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду міста Києва від 26.11.2015 року у справі № 910/25424/15 в задоволенні позову ПАТ «Укргазвидобування» в особі філії управління з переробки газу та газового конденсату про стягнення з ТОВ «Агенція інвестиційного менеджменту» 30 000 грн. - відмовлено повністю.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вказаного позову, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, та перевірено судом апеляційної інстанції, на виконання умов вищезазначеного договору, позивач на підставі листа-заявки відповідача від 29.04.2015 року №221/СТ відвантажив продукцію та надав послуги по оформленню та відвантаженню продукції (скрапленою газу) залізничним транспортом по території України в залізничних цистернах позивача.

За накладною № 43355163 цистерни з скрапленим газом № 50867340, № 50867225, № 50862077, № 50859107, що належать позивачу відправлені 05.05.2015 року з станції Селищина Південної залізниці на станцію Самаровка Придніпровскої залізниці на адресу ТОВ «Дніпрорегіонгаз» на відстань 282 км.

За накладною № 46973210 цистерна № 50867340, відповідно до календарного штемпеля залізниці, повернута на станцію Селищина 17.06.2015 року, тобто з простроченням 24 доби.

За накладною № 46945366 цистерна № 50862077, відповідно до календарного штемпеля залізниці, повернута на станцію Селищина 17.06.2015 року, тобто з простроченням 24 доби.

За накладною № 46766655 цистерни № 50867225 та № 50859107, відповідно до календарного штемпеля залізниці, повернуті на станцію Селищина 11.06.2015 року, тобто з простроченням 18 діб.

Відповідно до п. 5.5 договору за перевищення термінів використання пропан-бутанових цистерн власності виконавця, замовник сплачує штраф у розмірі 500 грн. за кожну добу понаднормового використання.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно вказав суд першої інстанції, позивач заявив до стягнення 30000 грн., виходячи з такого розрахунку: 42000 (24 дня*2 цистерни*500 грн.+18 днів *2 цистерни*500 грн.) грн. - 12000,00 грн. (сплачені відповідачем). Тобто, обчислюючи розмір штрафу позивач множив кількість діб понаднормового використання на кількість цистерн, що суперечить умовам договору, оскільки сторони в договорі узгодили суму штрафу за перевищення використання цистерн за кожну добу.

Так, здійснивши перевірку розрахунку що був здійснений судом першої інстанції, судова колегія апеляційного господарського суду вважає його обґрунтованим та арифметично вірним. Судова колегія вважає, що у відповідності до умов п.5.5 договору відповідач повинен був сплатити позивачу 12000 грн. штрафу (24 доби*500 грн.).

Враховуючи, що 12000 грн. штрафу відповідач добровільно сплатив позивачу до звернення його з позовом до суду, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні даного позову.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з умов договору не вбачається, що сума штрафу обраховується саме за кожну цистерну окремо. Сторони у договорі погодили між собою суму штрафу за перевищення термінів використання пропан-бутанових цистерн за кожну добу. У відповідності до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції позивачем не було подано належних та переконливих доказів у підтвердження заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2015 року, прийняте після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2015 року залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в особі філії Управління з переробки газу та газового конденсату на рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2015 року у справі № 910/25424/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2015 року у справі № 910/25424/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/25424/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді А.Г. Майданевич

Р.В. Федорчук

Дата підписання 11.04.2016 року