ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016 року Справа № 13/5005/8624/2012

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Березкіна О.В. ( доповідач)

суддів: Дармін М.О., Чус О.В.

при секретарі: Логвіненко І.Г.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №128 від 24.03.2016 р., представник;

від відповідача та третіх осіб: представники не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Дніпро»

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року по справі № 13/5005/8624/2012

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Дніпро» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 року у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Дніпро»,м. Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Дніпро», м. Дніпропетровськ

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Метпром», м. Дніпропетровськ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Контакт», м. Дніпропетровськ

про звернення стягнення на предмет іпотеки

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012року у справі № 13/5005/8624/2012, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.03.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 11.06.2013, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Дніпро» задоволено частково.

В рахунок часткового (в сумі 10 005 452, 00 гривень) погашення заборгованості ТОВ "Метпром" перед ПАТ "ОСОБА_2 Дніпро" за Договором про надання кредитної лінії № 060807-Л від 06.08.2007 року у cyмi 2 600 309, 98 доларів США (еквівалент 20 784 277, 67 грн.), звернуто стягнення на нерухоме майно ТОВ "Форвард - Дніпро", а саме: нежитлові приміщення в житловому будинку літ. А-5, 6, за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, будинок 113, реєстровий номер об'єкту у реєстрі прав власності 6477712, вартістю 10 005 452, 00 грн., які складаються з: а-1 - прибудова на першому поверсі приміщення № 92 поз. 1-15 загальною площею 321,8 кв. м., у підвалі приміщення VII поз. 1-23 загальною площею 268, 5 кв. м., сходова клітина поз. І-1 площею 3,8 кв. м., ганки а, а2, що виступає предметом іпотеки за Договором іпотеки № 060807-I, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за № 3089, шляхом набуття у власність ПАТ "ОСОБА_2 Дніпро" зазначеного майна.

Визнано за ПАТ "ОСОБА_2 Дніпро" право власності на нежитлові приміщення, розташовані в житловому будинку літ. А-5, 6, за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, буд. 113, реєстровий номер об'єкту у реєстрі прав власності 6477712, які складаються з: а-1 - прибудова на першому поверсі приміщення № 92 поз. 1-15 загальною площею 321, 8 кв. м., у підвалі приміщення VII поз. 1-23 загальною площею 268, 5 кв. м., сходова клітина поз. І-1 площею 3, 8 кв. м., ганки а, а2.

В решті позовних вимог відмовлено.

Підставою для прийняття господарським судом Дніпропетровської області рішення стало те, що Боржником - ТОВ "Метпром" не виконані належним чином зобов'язання по Договору про надання кредитної лінії № 060807-Л від 06.08.2007, внаслідок чого вказані грошові кошти підлягають стягненню шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом договору іпотеки № 060807-Л від 06.08.2007.

20 листопада 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Форвард - Дніпро" звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 за нововиявленими обставинами, якими вважає ухвалу Вищого адміністративного суду України від 11.06.2015 у справі № К/800/48551/14 та вважає, що ці обставини, які раніше не були відомі суду, можуть суттєво вплинути на його рішення.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року у справі № 13/5005/8624/2012 (колегія суддів у складі: головуючий колегії суддя Воронько В.Д., судді Фещенко Ю.В., Мельниченко І.Ф.) рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2012 року залишено без змін.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Дніпро» про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Форвард Дніпро» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Дніпро» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задовольнити, скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2012 року та відмовити Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_2 Дніпро» у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування своєї скарги відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Форвард Дніпро» посилається на те, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вважає, що з резолютивної частини ухвали господарського суду не вирішено питання щодо задоволення чи відмови у задоволенні заяви ТОВ «Форвард Дніпро» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Апелянт вважає, що оскільки окружним адміністративним судом встановлено протиправність дій БТІ щодо державної реєстрації права власності на майно за ТОВ «Контакт» та скасовано відповідний запис в Реєстрі прав власності, ТОВ « Контакт» не набув права власності на нерухоме майно і як слідство, не міг бути іпотекодавцем означеного майна.

За таких обставин позивач - Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Дніпро» не може бути іпотекодержателем нежитлових приміщень, а відтак у нього відсутнє право на звернення до суду із даним позовом.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є нововиявленими обставинами, врахування яких під час розгляду справи мало б наслідком прийняття судом іншого рішення.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 9 березня 2016 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 22 березня 2016 року.

Відповідач та треті особи в судове засідання, призначене на 22 березня 2016 року не зявились, надавши клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із неможливістю забезпечити участь в судовому засіданні своїх представників.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги було відкладено на 5 квітня 2016 року.

Відповідач та треті особи в судове засідання, призначене на 5 квітня 2016 року знов не зявились, надавши клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із неможливістю забезпечити участь в судовому засіданні своїх представників та продовження строку розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Як розяснено у п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 у випадку не з'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами, за відсутності представників відповідача та третіх осіб, оскільки про час та місце розгляду справи вони повідомлені належним чином, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне відмітити, що згідно п. 3.14. Постанови Пленуму, нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин може розцінюватися судом як зловживання процесуальними правами.

Відповідна практика, спрямована на умисне затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Оскільки суд вже відкладав розгляд справи, обєктивних причин для повторного відкладення не вбачається.

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.06.2015 поновлено дію постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2013 по справі № 804/2371/13-а, якою визнано протиправними дії Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради по внесенню 03.08.2004 року до Реєстру прав власності на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Контакт" на нерухоме майно - частку першого поверху приміщення № 92, частку підвалу приміщення VІІ в будинку № 113 по проспекту Карла Маркса у м. Дніпропетровську, яке розташоване у житловому будинку літ. А-5, 6, та складається з: а-1 - прибудов, частка І поверху приміщення № 92 поз. 1-15 загальна площа, 321, 8 кв.м., частка підвалу приміщення VІІ поз. 1-23 загальна площа 268, 5 кв.м., сходова клітина І поз. 1, площею 3,8 кв.м., ґанки а-а2., скасовано запис Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради в Реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Контакт" на нерухоме майно - частку першого поверху приміщення № 92, частку підвалу приміщення VІІ в будинку № 113 по проспекту Карла Маркса у м. Дніпропетровську, яке розташоване у житловому будинку літ. А-5, 6, та складається з: а-1 - прибудов, частка І поверху приміщення № 92 поз. 1-15 загальна площа, 321, 8 кв.м., частка підвалу приміщення VІІ поз. 1-23 загальна площа 268, 5 кв.м., сходова клітина І поз. 1, площею 3,8 кв.м., ґанки а-а2, зобов'язано Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області внести запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про скасування запису про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "Контакт" на нерухоме майно - частку першого поверху приміщення № 92, частку підвалу приміщення VІІ в будинку № 113 по проспекту Карла Маркса у м. Дніпропетровську, яке розташоване у житловому будинку літ. А-5, 6, та складається з: а-1 - прибудов, частка І поверху приміщення № 92 поз. 1-15 загальна площа, 321, 8 кв.м., частка підвалу приміщення VІІ поз. 1-23 загальна площа 268, 5 кв.м., сходова клітина І поз. 1, площею 3,8 кв.м., ґанки а-а2.

Саме зазначені обставини, встановлені постановою адміністративного суду, відповідач вважає нововиявленими, оскільки суд встановив незаконність реєстрації за ТОВ "Контакт" права власності на нерухоме майно і, як наслідок, відсутність у ТОВ "Контакт" права передавати це майно в іпотеку банку за договором від 06.08.2007.

Означені обставини, на думку апелянта, є істотними, і виключають задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Дніпро».

За приписами статті 112 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

При цьому прийняття заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Законом не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами в повному обсязі. Отже, господарський суд вправі переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення.

Такі правові позиції викладено і в розясненні президії Вищого господарського суду України від 21.05.2002 № 04-5/563 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами".

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що навіть врахування судом зазначених апелянтом обставин не мало б наслідком прийняття іншого судового рішення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, нерухоме майно, що є предметом даного спору, було придбано товариством з обмеженою відповідальністю "Контакт" у ТОВ "Едем-Юг" за договором купівлі-продажу від 29.07.2004 року, який був нотаріально посвідчений та зареєстрований, є чинним і в цей час, його законність підтверджена постановою Вищого господарського суду України від 15.02.2011 по справі К30/6-09, якою скасовано рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2009 про визнання цього договору недійсним, та відмовлено в позові.

З постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2013 по справі № 804/2371/13-а вбачається, що «при огляді інвентаризаційної справи судом встановлено, що в матеріалах інвентаризаційної справи № 7006 є договір купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 29.07.2004 року, укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Контакт», ОСОБА_3 № 4331528 від 03.08.2004 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, в якому зазначено дату прийняття рішення про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Контакт» 03.08.2004 року та реєстраційний номер 6477712.

Однак, в судовому засіданні до матеріалів адміністративної справи було долучено оригінал листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Контакт» від 23.01.2013 року вих. № 5, в якому зазначено, що товариство ніколи не зверталось до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради із заявою про здійснення державної реєстрації на нерухоме майно».

Крім цього, в постанові Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2013 року зазначено, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.01.2009 року у справі № К30/6-09, яке вступило в законну силу 23.01.2009 року, визнано недійсним укладений 29.07.2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Едем-Юг» та Товариством з обмеженою відповідальністю « Контакт» договір купівлі-продажу частини нежитлового приміщення VII в будинку № 113 по проспекту К.Маркса у м. Дніпропетровську.

На підставі вищевикладеного, Дніпропетровський окружний адміністративний суд дійшов висновку про протиправність дій БТІ по внесенню до Реєстру прав власності на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності за ТОВ « Контакт» на спірне майно.

Разом з цим, означене рішення господарського суду Дніпропетровської області, на яке посилається Дніпропетровський окружний адміністративний суд, у подальшому було скасовано постановою Вищого господарського суду України від 15.02.2011 року.

Відповідно до ст.4 ГПК України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 334 ЦК України, редакція якої діяла в 2004 році на день придбання ТОВ "Контакт" нерухомого майна від ТОВ "Єдем-Юг" та в 2007 році на день передачі цього ж нерухомого майна в іпотеку позивачу, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно з ст. 657 ЦК України в редакції станом на 29.07.2004 договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Станом на вищевказану дату питання стосовно державної реєстрації правочинів були врегульовані Тимчасовим порядком державної реєстрації правочинів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 671 від 26.05.2004, пунктом 6 якого було передбачено, що державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Реєстру одночасно з його нотаріальним посвідченням.

Таким чином ТОВ "Контакт" набуло право власності на нерухоме майно з моменту внесення нотаріусом запису до Державного реєстру правочинів, а прийняття окружним адміністративним судом постанови про скасування запису про реєстрацію права власності за ТОВ "Контакт" не привело до припинення права власності на це майно.

При передачі нерухомого майна в іпотеку банку за договором від 06.08.2007 ТОВ "Контакт" діяло добровільно, свідомо, мало необхідний обсяг повноважень та документів для укладення договору, в тому числі і щодо права власності на майно.

В пункті 1.3 договору іпотеки від 06.08.2007 вказано, що предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі права власності згідно до договору купівлі-продажу від 29.07.2004, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 1429. Договір іпотеки між сторонами також є дійсним на даний час.

Наведене свідчить, що обставини, встановлені постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2013, не є істотними та не можуть вважатись нововиявленими, тому висновки суду першої інстанції про залишення рішення суду без змін є правильними.

У зв'язку з цим та через безпідставність заявлених вимог суд першої інстанції також обґрунтовано відмовив в задоволенні заяви ТОВ "Форвард Дніпро" від 23.11.2015 про вжиття заходів забезпечення позову.

Посилання апелянта на ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки означений закон набув чинності з 03.08.2004 року, в той час як договір був укладений 29.07.2004 року, тому державна реєстрація правочинів була врегульована Тимчасовим порядком державної реєстрації правочинів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 671 від 26.05.2004 року.

Таким чином, оскільки позивач набув право власності на спірне майно у відповідності до діючого на момент укладання договору купівлі-продажу спірного майна, законодавства, то протиправність дій БТІ по внесенню до Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлена постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, не є істотною та нововиявленою обставиною, яка б спростувала факти, покладені в основу судового рішення по справі № 13/5005/8624/2012.

Доводи апелянта про порушення судом норм процесуального права з тих підстав, що в резолютивній частині ухвали господарського суду не вирішено питання щодо задоволення чи відмови у задоволенні заяви ТОВ «Форвард Дніпро» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, є неспроможними.

Так, відповідно до статті 84 ГПК України, резолютивна частина чає містити висновок про задоволення позову або про відмову в позові повністю чи частково по кожній з заявлених вимог.

Разом з цим, перегляд рішення за нововиявленими обставинами є окремою формою судового процесу, яка регламентується розділом ХШ ГПК України.

Відповідно до статті 114 ГПК України за результатами перегляду судового рішення приймається ухвала у разі зміни чи скасування ухвали або залишення рішення, ухвали, постанови без змін.

Необхідності зазначення в резолютивній частині ухвали про задоволення чи відмову у задоволенні заяви, зазначений розділ господарського процесуального кодексу України не передбачає.

Аналогічно зазначено в п.8.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 17 «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за ново виявленими обставинами», згідно до якого зясувавши за результатами розгляду відповідної заяви в порядку статті 114 ГПК України відсутність ново виявлених обставин, господарський суд виносить ухвалу про залишення судового рішення без змін.

Саме таким чином оформлена резолютивна частина ухвали господарського суду першої інстанції, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не є підставою для скасування ухвали суду.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

З огляду на наведене господарський суд першої інстанції, встановивши відсутність нововиявлених обставин у розумінні статті 112 ГПК України, дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності відмови в задоволенні заяви, в скасуванні ухвали місцевого господарського суду та в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Дніпро» про забезпечення позову.

Керуючись ч. 3-5 ст.49, ст.ст.99, 101, 103-106, 112-114 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Дніпро»

- залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року по справі № 13/5005/8624/2012 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 08 квітня 2016 року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.В.Чус