ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року Справа № 922/5807/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:Є.Борденюк Д.Кривди, С.Могил
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавного підприємства "Дослідне господарського "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України
на постановувід 08.02.2016
Харківського апеляційного господарського суду
у справі№ 922/5807/15
за позовомПублічного акціонерного товариства "Харківгаз"
доДержавного підприємства "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України
простягнення 123 286,69 грн
у судове засідання прибули представники:
позивачаВолощук П.Ю. (дов. від 06.04.2016 № 1684),
відповідачаПолуляхов Д.О. (дов. від 11.04.2016),
заслухавши суддю-доповідача - Є. Борденюк, пояснення представників сторін та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" звернулось до господарського суду з позовом до Державного підприємства "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України про стягнення 123286,69 грн заборгованості за договором постачання природного газу № 11П-ПРФ-12 П-2014 від 03.01.2014.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.12.2015 (суддя П. Хотенець), залишеним без зміни постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 (колегія суддів: О. Ільїн, М. Черленяк, І. Шепітько), позов задоволений у повному обсязі.

Судові рішення мотивовані наступним.

03.01.2014 між Публічним акціонерним товариством "Харківгаз" (постачальником) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства північного Сходу Національної академії аграрних наук України (споживачем) укладений договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № 11П-ПРФ-12 П-2014 (далі - Договір).

Згідно пунктів 1.1, 1.2 Договору постачальник протягом 2014 року здійснює споживачу постачання природний газ (газ) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором. Передача газу за цим Договором здійснюється на межах балансової належності об'єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (пункти призначення). Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання визначається сторонами в додатку № 1 до Договору.

Послуги з постачання газу документально оформлюються підписаними сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку № 1 до Договору. Постачальник до 5-го числа, наступного за звітним місяцем, направляє споживачу два примірники акта приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника. Споживач протягом двох робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (пункти 2.7, 2.8, 2.9 Договору).

Розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Відповідно до пункту 10.1 Договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання та відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 01 січня 2014 року та діє до 31 грудня 2014 року, в частині проведення розрахунків - до повного здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи актами прийому-передачі природного газу від 28 лютого 2014 року, від 31 січня 2014 року та від 31 березня 2014 року, які підписано та скріплено печатками сторін.

Матеріали справи свідчать про те, що за спожитий природний газ відповідач сплатив не в повному обсязі, у зв'язку з чим, заборгованість Державного підприємства "Дослідне господарство "Кутузівка" Інституту сільського господарства північного Сходу Національної академії аграрних наук України перед позивачем складає 123286,69 грн.

З посиланням на вказане, а також навівши положення статей 11, 509,526,655,692,712 Цивільного кодексу України, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, відповідач посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм права, просить рішення та постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

При цьому, заявник касаційної скарги зазначає, що підставою позову є нарахована позивачем за квітень 2014 року заборгованість внаслідок закінчення строку повірки лічильника (17.04.2014), якому судами попередніх інстанцій оцінка не надана. Разом з тим, заявник заперечує правомірність нарахування заявленого позову, з посиланням на невідповідність чинному законодавству перерахунку заборгованості за газ за проектною номінальною потужністю газового обладнання у період з 17.04.2014 до 01.05.2014 (технічний розрахунок від 05.05.2014).

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково з огляду на наступне.

Предметом позову є стягнення заборгованості за поставлений у квітні 2014 року газ, складовою якої є заборгованість, що нарахована з 17.04.2014 до 01.05.2014 за номінальною потужністю газового обладнання з підстав закінчення терміну повірки лічильника (17.04.2014).

Оскаржені судові рішення про задоволення позовних вимог засновані на доведеності позивачем факту поставки газу у січні, лютому та березні 2014 року відповідними актами прийому-передачі газу.

Однак, судами попередніх інстанцій не досліджені обставини та не надана правова оцінка правомірності нарахування заборгованості за квітень 2014 року, зокрема за період з 17.04.2014 по 01.05.2014, яка є предметом позовних вимог, а також не встановлено суму коштів, які сплачені відповідачем за Договором.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права; касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи вказане вище, судові рішення підлягають до скасування, а справу слід направити на новий розгляд, під час якого місцевому господарському суду слід врахувати вказівки Вищого господарського суду України відповідно до ст. 11112 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарського "Кутузівка" Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 08.12.2015 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 у справі №922/5807/15 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Судді: Є. Борденюк

Д. Кривда

С. Могил