ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

04.04.2016 Справа № 908/846/16

Суддя Носівець Вікторія Вікторівна розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПРОМЕКСКАВАЦІЯ» (69050, місто Запоріжжя, вул. Космічна, 118-а)

до відповідачів 1. Комунарського відділу Державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69104, м. Запоріжжя, вулиця Європейська, 16);

2. Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01600, м. Київ, вулиця Городецького, 13)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНВЕСТЕКСКАВАЦІЯ» (69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, 118-а)

про зняття арештів

Встановив, що позовні матеріали підлягають поверненню виходячи з наступного:

Згідно до ст.ст. 54 та 57 ГПК України зміст та форма позовної заяви повинні відповідати приписам вказаних норм законодавства. Позовна заява повинна містити, зокрема, повне найменування сторін, зміст позовних вимог та виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство на підставі якого подається позов, ідентифікаційні коди субєкта господарської діяльності.

У позовній заяві необхідно зазначати підстави виникнення спору з викладенням їх суті та послатися на докази, які підтверджують викладені у позові факти. Отже, зазначені обставини/факти необхідно не лише зазначити, а й обґрунтувати відповідним чином, що випливає зі змісту ст. 33 ГПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем ставляться вимоги про зняття арештів, накладених на транспортні засоби (мерседес Бенс, модель GL500, реєстраційний номер НОМЕР_1; мерседес Бенс, модель S63 АМG, реєстраційний номер НОМЕР_2) постановами державних виконавців Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. В обґрунтування правової позиції до позовних матеріалів додані постанови Комунарського ВДВС ЗМУЮ, які свідчать про наявність різних виконавчих проваджень щодо боржника ТОВ «Промінвестекскавація» за різними виконавчими документами та виконавчими написами нотаріусів. Деякі постанови ВДВС містять написи «скасовано», однак подані копії цих постанов містять виправлення, а саме слова «скасовано» зафарбовані та додатково закреслені олівцем. Доказів відкриття виконавчих проваджень у яких накладався арешт на спірні автомобілі, їх тривання та/або закриття до позову не надано. Не викладено у позові: чи накладені арешти державними виконавцями не зняті при закінченні виконавчих проваджень; чи у виконавчих провадженнях, які тривають, накладений арешт на спірне майно, яке на теперішній час належить позивачу. У позові не зазначено, які саме незаконні або невідповідні дії відповідачів призвели до порушення прав позивача; чим підтверджується протиправність накладання арештів на майно, що належить позивачу; чому за даним позовом мають відповідачами виступати саме органи ДВС України.

Позов це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, звернена через суд або інший орган цивільної юрисдикції про захист порушеного, оспореного чи невизнаного права або інтересу, який здійснюється у певній, визначеній законом, процесуальній формі.

Предмет позову це частина позову, яка складає матеріально-правову вимогу позивача до відповідача. Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені у ст. 16 ЦК України.

Під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення субєктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення. Спосіб захисту права, по суті, являє собою ту безпосередню мету, яку ставить перед собою субєкт права, вважаючи, що таким чином він зможе запобігти порушенню (чи оспорюванню) його прав і відновить понесенні втрати у звязку з порушенням його прав.

Внаслідок незрозумілості викладення обставин спору, що призвів до звернення до суду, не можливо визначити чи то оскаржуються дії органів ДВС України під час вчинення виконавчих дій щодо одного із стягувачів, чи то оскаржується протиправна поведінка відповідачів, як самостійних юридичних осіб.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога.

До того ж, згідно з п. 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відповідно до статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб'єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 1 ГПК. Що ж до заперечень проти арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, то їх слід розглядати за правилами статті 121-2 ГПК.

Тобто, у разі порушення права власності особи у вигляді накладання арешту на її майно, наявне право на захист майнових прав в судовому порядку (позовному провадженні) із зазначенням складу учасників судового процесу (стягувачів та боржників), які є сторонами виконавчого провадження. При оскарженні дій органів ДВС України, які не повязані зі спором про право на це майно, учасниками судового процесу (скарги на дії/бездіяльність ВДВС) виступають сторони спору. Органи ДВС України, в обох випадках, не виступають відповідачами.

Згідно з ч. 3 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Суд звертає увагу учасників судового процесу на те, що вимоги до змісту та розташування реквізитів документів встановлені п. 5 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003), затвердженої Наказом Держспоживстандарту України 07.04.2003 року № 55. Пунктом 5.27 цієї Уніфікованої системи встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпису).

Зазначені положення Уніфікованої системи необхідно обовязково враховувати учасникам судового процесу при засвідченні копій документів, що подаються до суду.

Надані позовні матеріали не містять всіх встановлених Уніфікованою системою відміток про засвідчення копії документів.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею у господарський суд у загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Клопотання про забезпечення позову судом не розглядалось, внаслідок повернення позовної заяви позивачу без розгляду.

Керуючись ст.ст. 54, 57, п. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву з додатками повернути позивачу без розгляду.

Додаток: на 61 аркушах, в тому числі оригінали платіжних доручень № 457 від 22.09.2015 р. про сплату судового збору у розмірі 1218,00 грн., № 466 від 30.09.2015 р. про сплату судового збору на суму 160,00 грн., № 458 від 22.09.2015 р. про сплату судового збору на суму 15000,00 грн., фіскальних чеків № 0310, № 0309 та описи вкладення від 29.03.2016 р.

Ухвала набрала законної сили 04.04.2016 р.

Суддя В.В. Носівець