УХВАЛА

08.04.2016Справа № 27/262

За заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про

видачу дубліката наказу та про поновлення пропущеного строку для

пред'явлення наказу до виконання у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа

Гарант"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1

про стягнення 23649 грн. 19 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від заявника (стягувача): не з'явились.

від боржника: Ліповуз Д.І. - представник за довіреністю № 01/340-49 від 01.01.2016;

від Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.2012 у справі № 27/262 (суддя Дідиченко М.А.) позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" задоволено частково; стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" грошові кошти у розмірі 17980 грн. 09 коп., державне мито у розмірі 179 грн. 80 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 229 грн. 49 коп.

10.05.2012 на виконання вказаного рішення видано наказ.

02.03.2016 до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" надійшла заява, в якій заявник (стягувач) просив суд видати дублікат наказу у справі № 27/262, виправити помилку в наказі у справі № 27/262 та поновити пропущений строк для пред'явлення наказу у справі № 27/262 до виконання.

В обґрунтування даної заяви позивач зазначає, що 10.05.2012 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2012 видано наказ, в якому адресою місцезнаходження Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа Гарант" (боржника) помилково зазначено таку: 04071, м. Київ, вул. Щекавицька, 55, в той час, як адресою місцезнаходження боржника є наступна: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26. Вказані помилкові відомості щодо адреси місцезнаходження боржника стали підставою для звернення заявником до Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві з заявою щодо виконання наказу № 27/262. Так, 05.11.2012 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного наказу. В той же час, 29.09.2014 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з виконання наказу № 27/262 у зв'язку зі скасуванням Господарським судом міста Києва постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.11.2012. Разом з тим, наказ Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 №27/262 стягувачу повернуто не було.

За таких обставин, заявник просить суд видати дублікат наказу у справі № 27/262, виправити помилку в наказі у справі № 27/262 та поновити пропущений строк для пред'явлення наказу у справі № 27/262 до виконання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2016 заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про виправлення помилки в наказі у справі № 27/262 повернуто без розгляду та прийнято до розгляду заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про видачу дубліката наказу у справі № 27/262 та заяву про відновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання у справі № 27/262, розгляд заяв призначено на 25.03.2016.

Представники заявника та Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві у судове засідання 25.03.2016 не з'явились, вимоги ухвали суду не виконали, клопотань про відкладення розгляду заяв не подавали, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

У судове засідання 25.03.2016 з'явився представник боржника, подав заперечення на заяви. Заперечення боржника ґрунтуються на тому, що відомості стосовно місцезнаходження юридичної особи боржника (01133, м. Київ, бул. Л. Українки, 26) знаходяться у відкритому доступі, а тому заявник, отримавши наказ Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 №27/262, мав змогу пересвідчитись у правильності внесених у наказ відомостей. В той же час, боржник зазначає, що заявник звертається до суду з заявою про видачу дублікату наказу та поновлення строку для пред'явлення його до виконання майже через чотири роки після отримання наказу №27/262 з помилковими відомостями щодо місцезнаходження боржника. При цьому, боржник звертає увагу, що жодних доказів поважності пропуску строку пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 №27/262 до виконання суду не надано, натомість такий пропуск строк зумовлений бездіяльністю стягувача, у зв'язку з чим боржник просить суд відмовити у видачі дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 №27/262 та у поновленні пропущеного строку для пред'явлення наказу у справі № 27/262 до виконання.

Враховуючи неявку представників заявника та Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві у судове засідання та необхідність подання доказів, суд, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, відклав розгляд заяви на 08.04.2016, про що виніс відповідну ухвалу, якою, зокрема, зобов'язано сторін надати письмові пояснення по суті вказаних заяв; зобов'язано заявника надати суду довідку держаного виконавця про втрату наказу (у випадку якщо наказ втрачено державним виконавцем), довідку стягувача, підписану керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації (у випадку втрати наказу стягувачем) або довідку органу зв'язку (поштового відділення) про втрату поштового відправлення, в якому пересилався наказ (у випадку втрати наказу під час його пересилання поштою); докази у підтвердження факту існування поважних причин пропуску строку для пред'явлення наказу у справі № 27/262 до виконання. Також зобов'язано Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві надати суду: копії матеріалів виконавчого провадження ВП№34990965 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 у справі № 27/262; письмові пояснення щодо місцезнаходження наказу Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 у справі № 27/262; зобов'язано сторін та Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві направити повноважних представників в судове засідання.

В судове засідання 08.04.2016 з'явився представник боржника, який заперечив проти заяви з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Представники стягувача та Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві у судове засідання 08.04.2016 не з'явились, клопотань про відкладення розгляду заяв не подавали, про причини неявки у судове засідання суд не повідомили, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином за адресами відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення №589 (заявник/стягувач) та №597 (Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві).

Письмових заяв, повідомлень суду щодо поважності причин відсутності стягувача та Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві в судовому засіданні 08.04.2016 до суду не надходило.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяв про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 №27/262 та про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу у справі № 27/262 до виконання в судовому засіданні 08.04.2016 за відсутності представників стягувача та Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві, за наявними матеріалами враховуючи, що їх неявка не перешкоджає розгляду вказаних заяв по суті.

Розглянувши заяви Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про видачу дубліката наказу Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 №27/262 та про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу у справі № 27/262 до виконання, суд встановив такі обставини.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.2012 у справі № 27/262 (суддя Дідиченко М.А.) позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" задоволено частково; стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" грошові кошти у розмірі 17980 грн. 09 коп., державне мито у розмірі 179 грн. 80 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 229 грн. 49 коп.

10.05.2012 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2012 видано наказ.

В подальшому Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" (стягував, заявник) звернулося до Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції з заявою про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 р. №27/262, вказуючи на місцезнаходження боржника за адресою: 04071, м. Київ, вул. Щекавицька, 55, що знаходиться у Подільському районі міста Києва.

На підставі такої заяви державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції 05.11.2012 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№34990965.

Вказані обставини встановлені ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2013 у справі №27/262, тому не потребують повторного доведення в силу ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2013 у справі №27/262 за наслідками розгляду скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на дії Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції, таку скаргу судом задоволено; визнано незаконними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№34990965 від 05.11.2012; скасовано постанову Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження ВП№34990965 від 05.11.2012.

Судом встановлено, що 29.09.2014 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 27/262 від 10.05.2012 у зв'язку зі скасуванням ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2013 №27/262 постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.11.2012 (копія постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження долучена боржником до письмових заперечень, поданих 25.03.2016).

Як зазначено вище, заявник, зокрема, просить суд поновити строк пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 №27/262 до виконання з тих підстав, що державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, всупереч ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», не повернуто стягувачу виконавчий документ - наказ від 10.05.2012 №27/262.

Як передбачено ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про виконавче провадження" строк пред'явлення наказу господарського суду до виконання становить один рік. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

За таких обставин, з огляду на те, що наказ Господарського суду міста Києва №27/262 було видано 10.05.2012, а рішення Господарського суду міста Києва № 27/262 від 24.04.2012 набрало законної сили 07.05.2012, вказаний наказ в силу положень ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" міг бути пред'явлений до виконання до 07.05.2013, про що зазначено в наказі, а отже станом на момент звернення заявника з даною заявою, строк пред'явлення наказу №27/262 від 10.05.2012 до виконання є таким, що сплинув.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

1) пред'явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Як встановлено судом, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" звернулося до Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції з заявою про примусове виконання наказу господарського суду міста Києва від 10.05.2012 №27/262, вказуючи на місцезнаходження боржника за адресою: 04071, м. Київ, вул. Щекавицька, 55, що знаходиться у Подільському районі міста Києва.

В той же час, відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, які можуть вчиняти виконавчі дії по виконанню рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Тобто, стягувач має право пред'явити виконавчий документ до виконання або за місцезнаходженням постійно діючого органу боржника-юридичної особи, або його майна.

В той же час, судом встановлено, що з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що місцезнаходженням боржника є: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26.

Вказані обставини щодо адреси місцезнаходження боржника встановлені і в ухвалі Господарського суду міста Києва від 23.01.2013 у справі №27/262.

Крім того, в ухвалі Господарського суду міста Києва від 23.01.2013 у справі №27/262 зазначено, що матеріали справи не містять, а позивачем не надано доказів знаходження майна боржника у Подільському районі міста Києва (за адресою 04071, м. Київ, вул. Щекавицька, 55).

За таких обставин, суд зазначає, що з сукупного аналізу приписів п. 1 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що підставою для переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання у зв'язку з його пред'явленням до виконання фактично є звернення стягувача із заявою про примусове виконання рішення до належного органу Державної виконавчої служби, з урахуванням закріпленого в ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" принципу територіальності, тобто звернення до Відділу державної виконавчої служби за місцезнаходженням постійно діючого органу юридичної особи або її майна, а не до будь-якого державного виконавця, а тому, з огляду на встановлені судом обставини щодо адреси місцезнаходження боржника (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26) та відсутності будь-якого майна за адресою 04071, м. Київ, вул. Щекавицька, 55, суд дійшов висновку, що звернення заявника (стягувача) до Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві з заявою щодо виконання наказу господарського суду міста Києва від 10.05.2012 №27/262 не є пред'явленням його до виконання в розумінні ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження", тим більше, що, як встановлено судом, 29.09.2014 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 27/262.

Відтак, за відсутності доказів пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 №27/262 до виконання в передбаченому законом порядку, у суду відсутні підстави вважати, що строк пред'явлення даного виконавчого документа до виконання переривався у зв'язку зі зверненням до Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві.

Отже, строк пред'явлення наказу №27/262 від 10.05.2012 до виконання є таким, що сплинув.

Згідно з приписами ст. 119 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Заява про відновлення пропущеного строку подається до господарського суду, який прийняв судове рішення. Заява розглядається у засіданні господарського суду, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач і боржник. Неявка боржника і стягувача у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви.

За результатами розгляду заяви виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві і боржнику.

Частиною 2 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" також передбачено, що стягувач має право подати заяву про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Суд зазначає, що підставою для поновлення строку пред'явлення наказу до виконання в силу ст. 119 Господарського процесуального кодексу України є існування обставин поважності пропуску такого строку. Такі причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Так, в обґрунтування причин поважності пропуску заявником строку пред'явлення наказу до виконання зазначено обставини неповернення Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві стягувачеві наказу Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 №27/262 за наслідками відмови у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 27/262.

Як вбачається з матеріалів справи (т. 1 а.с. 146), наказ Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 №27/262 було направлено стягувачеві засобами поштового зв'язку 21.06.2012, що підтверджується відміткою у лівому нижньому куті зворотної частини копії наказу Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 №27/262.

Так, суд зазначає, що за наслідками отримання наказу Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 №27/262, стягувач не був позбавлений права пересвідчитись у правильності зазначених у такому наказі відомостей, зокрема щодо реквізитів сторін, та, більше того, звернутись до належного органу Державної виконавчої служби (за місцезнаходженням постійно діючого органу боржника (відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або його майна).

Більше того, як вбачається з ухвали Господарського суду міста Києва від 23.01.2013 у справі №27/262, уповноважений представник стягувача ОСОБА_5 був присутнім у судовому засіданні 23.01.2013 при розгляді скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на дії Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції, коли судом було встановлено обставини неправомірності винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№34990965 від 05.11.2012 за відсутності доказів місцезнаходження постійно діючого органу боржника або його майна у Подільському районі міста Києва. Так, суд зазначає, що строк пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 №27/262 до виконання станом на 23.01.2013 - дату винесення судом ухвали за наслідками розгляду скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на дії Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції - був таким, що ще не сплинув, однак стягувачем не було вчинено протягом строку пред'явлення наказу до виконання жодних дій, спрямованих на пред'явлення такого наказу до виконання.

Так, як встановлено судом, постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 27/262 було винесено державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві 29.09.2014, однак лише починаючи з 15.09.2015 заявник звернувся до Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві з інформаційним запитом щодо стану надіслання спірного наказу.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обставини пропущення заявником строку для пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 №27/262 до виконання зумовлені виключно бездіяльністю стягувача, який не був обмежений у праві звернутись до належного в розумінні ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" органу Державної виконавчої служби з метою виконання зазначеного наказу.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

Отже, у вирішенні питання про відновлення строку для пред'явлення наказу до виконання суди повинні враховувати правові принципи, визначені Конвенцією, які знаходять своє розширене тлумачення в рішеннях Європейського суду.

Так, у рішенні Європейського суду в справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права, як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів ("Брумареску проти Румунії").

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов'язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в цій).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим пунктом статті 1 Першого протоколу (справа "Юрій Миколайович Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід'ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу ("Бурдов проти Росії", комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

У п. 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Таким чином, виконання рішення є обов'язковим елементом права на справедливий суд, та сума заборгованості, яка присуджена судом є підґрунтям для "законного сподівання" позивача на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи.

Водночас, передбачення Законом України «Про виконавче провадження» та Господарським процесуальним кодексом України права на звернення стягувача за примусовим виконанням рішення суду протягом певного строку, тобто встановлення строку, у межах якого позивач має право звернутись до органів примусового виконання та реалізувати забезпечений державою механізм примусового виконання, не суперечить принципу обов'язковості виконання судового рішення, а лише забезпечує баланс інтересів стягувача і боржника та реалізує принцип правової визначеності у правовідносинах сторін (зокрема, боржник не може знаходитись невизначений строк у стані перманентної можливості застосування до нього державою заходів примусового виконання. При цьому це не свідчить про припинення або обмеження його обов'язку щодо належного виконання зобов'язання). Так само, аналогічним чином процесуальним законом встановлено процесуальні строки на вчинення тих чи інших дій сторонами під час судового розгляду, однак це не може свідчити про порушення таких прав осіб, а лише передбачає обмеження з метою дотримання балансу інтересів учасників судового процесу.

При цьому, законом передбачено механізм захисту прав стягувача у випадку пропущення ним строку пред'явлення до виконання наказу шляхом звернення до суду із заявою про поновлення такого строку, однак на стягувача покладено тягар доведення наявності поважності причин неможливості звернення за примусовим виконання протягом встановленого законом строку.

Крім того, встановлення законом строку пред'явлення наказу до виконання не може свідчити про порушення права власності стягувача, який має законне сподівання на виконання рішення та отримання присудженого майна у власність. Так відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, держава, гарантуючи право стягувача на примусове виконання рішення, встановлює законне обмеження такого права шляхом встановлення строків для пред'явлення наказу до виконання.

Водночас, з огляду на те, що обставини пропущення заявником строку для пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 №27/262 до виконання зумовлені виключно бездіяльністю стягувача, суд вважає, що такі обставини не є поважними розумінні ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим в задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва від 10.05.2012 №27/262 до виконання судом відмовлено.

Згідно зі ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. Про видачу дубліката наказу виноситься ухвала.

До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу; при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Як встановлено судом, станом на момент звернення заявника з даною заявою, строк пред'явлення наказу №27/262 від 10.05.2012 до виконання є таким, що сплинув, а тому, з огляду на висновки суду щодо відсутності підстав для поновлення строку пред'явлення його до виконання, суд дійшов висновку, що відсутні підстави і для видачі дублікату наказу Господарського суду міста Києва №27/262 від 10.05.2012.

Крім того, заявником, всупереч ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, не подано суду довідки установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу/ довідки стягувача, підписаної керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Так, з листа Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 18.02.2016 №3/3412, копія якого долучена заявником до заяви, вбачається, що станом на поточну дату заборгованість у розмірі 18389,38 грн., що підлягає стягненню за наказом №27/262 від 10.05.2012 на користь стягувача не стягнуто.

При цьому, будь-яких відомостей щодо втрати Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві спірного наказу №27/262 в зазначеному листі не вказано.

За таких обставин, в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" в частині вимог про видачу дублікату наказу Господарського суду міста Києва №27/262 від 10.05.2012 судом відмовлено.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.ст. 86, 119, 120 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити в задоволенні заяв Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу Господарського суду міста Києва №27/262 від 10.05.2012 до виконання та про видачу дублікату наказу Господарського суду міста Києва №27/262 від 10.05.2012.

Суддя І.М. Отрош