РІШЕННЯ

"05" квітня 2016 р.Справа № 921/1195/15-г/15

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

Розглянув справу

за позовом Комунального підприємства "Тернопільводоканал" (вул. Танцорова, 7, Тернопіль, 46008)

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Житлово-експлуатаційна контора Закритого акціонерного товариства "Архітектурно-виробнича корпорація по комплексній організації та регенерації середовища "Терно-Корс" (вул. І. Підкови, 10, Тернопіль, Тернопільська область, 46011)

про cтягнення 8 889,40 грн. основного боргу, 381,30 грн. пені, 2552,24 грн. інфляційних нарахувань та 64,42 грн. 3 % річних.

За участю представників:

позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4

суть справи:

В провадженні господарського суду Тернопільської області (суддя Галамай О.З.) знаходилась справа за позовом Комунального підприємства "Тернопільводоканал" до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Житлово-експлуатаційна контора Закритого акціонерного товариства "Архітектурно-виробнича корпорація по комплексній організації та регенерації середовища "Терно-Корс" про cтягнення заборгованості в сумі 16 961,11 грн.

У зв'язку із переведенням судді Галамай О.З. на роботу на посаді судді господарського суду Львівської області, згідно п.п.2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, розпорядженням заступника керівника апарату господарського суду Тернопільської області від 02 лютого 2016 року призначено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого визначено суддею-доповідачем ОСОБА_5

Ухвалою від 03 лютого 2016 року справу прийнято до провадження суддею Шумським І.П., а її розгляд розпочато заново.

У відзиві та усних поясненнях представників, відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що заборгованість за водопостачання та водовідведення у ЖЕКу відсутня, оскільки вода ЖЕКом не використовувалась, протікання чи використання води поза приладами обліку під час проведення перевірки за участю представників обох сторін виявлено не було. Послуги водоканалу надавались виключно жильцям, а різниця між показниками загально будинкового лічильника та показником сумарного споживання послуг мешканцями житлового будинку виникла через застосування різних типів лічильників та неподання жильцями показників водолічильника, доступу до яких у відповідача немає.

Відповідач також звертав увагу суду на неточності у позовних вимогах, та вказав на припинення між сторонами договірних зобовязань, оскільки позивач перейшов на прямі договірні відносини з мешканцями будинків, якими утворено ОСББ "Щаслива підкова".

У зв'язку з цим, відповідач неодноразово наполягав на залученні ОСББ "Щаслива підкова" до участі у справі спочатку в якості співвідповідача, а пізніше, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Враховуючи обставини справи, заперечення з цього приводу представника позивача, зважаючи на період за який позивачем пред'явлено вимоги, клопотання відповідача про залучення до участі у справі співвідповідачем ОСББ "Щаслива підкова" відхилено.

З огляду на не доведення відповідачем обставин, за яких судове рішення у даній справі може вплинути на права чи обов'язки цього об'єднання, в задоволенні клопотання про залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, також відмовлено.

В процесі розгляду справи позивач зменшував позовні вимоги, зокрема в останній такій заяві від 19 лютого 2016 року просив суд стягнути з відповідача 8889,40 грн. основного боргу, 381,30 грн. пені, 2552,24 грн. втрат від інфляції, 64,42 грн. 3% річних.

Розгляд справи неодноразово відкладався та в засіданні оголошувалась перерва, востаннє на 05 березня 2016 року.

В засіданні учасникам процесу розяснено належні їм права та обовязки, передбачені ст.ст. 20,22,81-1 ГПК України.

За відсутності відповідного клопотання аудіозапис судового засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено:

- на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №2526 від 18 грудня 2008 року між КП "Тернопільводоканал" та ДП ЖЕК ЗАТ "Архітектурно-виробнича корпорація по комплексній організації та регенерації середовища "Терно-Корс" укладено договір про забезпечення житлових будинків послугами з централізованого водопостачання холодної води та централізованого водовідведення №4820 від 14 жовтня 2013 року.

Відповідно до умов договору, КП "Тернопільводоканал" (виробник) брав на себе зобов'язання надавати послуги з водопостачання та водовідведення житлових будинків по вул. Підкови, 6 та Підкови, 10 у м. Тернополі, а ДП ЖЕК ЗАТ "Архітектурно-виробнича корпорація по комплексній організації та регенерації середовища "Терно-Корс" (виконавець) серед іншого, зобовязувалось забезпечити щомісячне зняття показників загально будинкових, загально групових та підїзних водолічильників, своєчасно і повністю сплачувати Виробнику (позивачу) різницю, яка виникає між обсягами споживання, визначену за показниками загально будинкових засобів обліку за мінусом сумарного споживання послуг мешканцями житлового будинку та іншими споживачами.

Пунктом 2.2.1.2 договору, передбачено право виконавця (відповідача) щомісяця подавати виробнику (позивачу) інформацію про показники індивідуальних засобів обліку мешканців житлових будинків.

В порядку п.3.4 договору, виробник щомісячно складає рахунки, які підлягають оплаті виконавцем (відповідачем) у пятиденний строк після їх отримання.

Змістом п. 3.6 договору визначено, що виробник вправі проводити виконавцю нарахування різниці, яка виникає між обсягами реалізації послуг навіть у випадку відсутності 100% укладених тристоронніх договорів між виробником, виконавцем та мешканцями будинків.

Відповідно до поданих ДП ЖЕК ЗАТ "Архітектурно-виробнича корпорація по комплексній організації та регенерації середовища "Терно-Корс" до КП "Тернопільводоканал" рапортів про використання холодної води, виробник надавав послуги з водопостачання та водовідведення належним чином.

Зауважень щодо відступів від положень угоди, інших недоліків щодо якості наданих послуг від відповідача чи споживачів не надходило.

На підставі отриманих від відповідача рапортів, КП "Тернопільводоканал" виставлено ДП ЖЕК ЗАТ "Архітектурно-виробнича корпорація по комплексній організації та регенерації середовища "Терно-Корс" рахунки на оплату.

Однак, в порушення умов договору виконавець свої зобов'язання по договору не виконав, рахунки на оплату отриманих послуг не оплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою про відновлення його порушених прав.

Як вбачається з матеріалів справи, без виконання ДП ЖЕК ЗАТ "Архітектурно-виробнича корпорація по комплексній організації та регенерації середовища "Терно-Корс" залишено рахунки, направлені йому із супровідним листом №2529 від 29 жовтня 2015 року рекомендованою кореспонденцією за штрихкодовим ідентифікатором №674, за жовтень, грудень 2014 року, січень 2015 року, а також за лютий 2015 року на суму 880,98 грн., квітень 2015 року на суму 820,24 грн., червень 2015 року на 1873,43 грн., серпень 2015 року - 2269 грн., вересень 2015 року на суму 1431,11 грн..

Рахунок за жовтень 2015 року на суму 1614,62 грн. направлено відповідачу 11 листопада 2015 року рекомендованою кореспонденцією за штрихкодовим ідентифікатором №997.

В засіданні представник позивача пояснив, що рахунки направлялись відповідачу без повідомлення про вручення.

Разом з тим, згідно з витягами з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень http://services.ukrposhta.ua/, відправлення за номерами 674 та 997 вручені адресату, тобто відповідачу 30 жовтня та 12 листопада 2015 року відповідно.

З огляду на розрахунок позовних вимог, отримані рахунки торкаються заявленої до стягнення суми основного боргу та частково нарахованих санкцій.

Отримані до оплати рахунки відповідач не оспорював.

Представник позивача також пояснив, що в місяці, не вказані в розрахунку, різниця показників мала від'ємне значення та зараховувалась в рахунок погашення зобов'язання за попередні періоди.

Зокрема позивачем не нараховувались відповідачу суми за використання води та водовідведення у листопаді і грудні 2015 року.

При проведенні перерахунків позивач використовував також вимоги Положення про порядок обліку та розрахунків за спожиті послуги з холодного водопостачання і водовідведення по квартирних приладах обліку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №104 від 22 серпня 2005 року, згідно з яким, при неподанні мешканцями будинків даних про фактичне водоспоживання за квартирними приладами обліку, кількість використаної ними води визначається враховуючи середньодобову витрату.

Позивач звернув увагу також на наявне у відповідача право (зокрема передбачене п.3 тристоронніх договорів між сторонами у справі і жильцями) на отримання інформації про проведені нарахування.

Таким правом відповідач скористався лише у грудні 2015 року, після чого сторонами були проведені перерахунки.

За згодою сторін договір №4820 від 14 жовтня 2013 року припинив свою дію. З січня 2016 року договірні відносини існують між позивачем та мешканцями будинків по вул. Підкови буд. 6 та буд. 10 у м. Тернополі.

Зясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до змісту пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

У п. 2.3 постанови пленуму "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26 грудня 2011 року Вищий господарський суд України розяснив, що у разі, коли стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі, неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Так, за змістом ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку .

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Нормами ст. 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом зясовано, що в порушення умов договору, приписів перелічених норм, а також ст. ст. 11, 14 ЦК України, ст.ст. 173, 174, 193 ГК України, розрахунок по оплаті отриманих послуг, визначений як різниця між показниками загально будинкових водомірів та показників індивідуальних засобів обліку мешканців житлових будинків, відповідач не здійснив, заборгувавши за лютий, квітень, червень, серпень, вересень, жовтень 2015 року (880,98 + 820,24 + 1873,43 + 2269 + 1431,11 + 1614,62) 8 889,38 грн.

Доказів на підтвердження іншого, у т.ч. проведення розрахунку в повному обсязі станом на час розгляду справи в суді, відповідачем не представлено.

При цьому, суд критично оцінює заперечення відповідача, як такі що не підтверджені належними й допустимими доказами, містять припущення та спростовуються матеріалами справи.

Так, згідно Акта технічного обстеження водоканалізаційних мереж від 14 грудня 2015 року, виявлено чотири врізки на прибирання після загально будинкових водомірів та проведено їх опломбування.

Своїм правом, передбаченим п. 2.2.1.2 договору, самостійно подати виробнику послуг інформацію про показники індивідуальних засобів обліку мешканців житлових будинків відповідач не скористався.

В той же час, відображені у наданих позивачем витягах з електронної бази КП "Тернопільводоканал" обєми споживання води абонентами по вул. Підкови, 6 та Підкови,10, (в т.ч. визначені згідно із затвердженим рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №104 від 22 серпня 2005 року Положенням про порядок обліку та розрахунків за спожиті послуги з холодного водопостачання і водовідведення по квартирних приладах обліку), враховані виробником послуг при визначенні зобовязань відповідача.

Доказів на підтвердження більшого споживання води мешканцями будинків ніж обєму вказаного позивачем, а від-так меншого розміру власного зобов'язання, відповідач не представив.

За таких обставин, вимоги про примусове стягнення заборгованості в сумі 8889,38 грн. підлягають задоволенню як обґрунтовані і належним чином незаперечені відповідачем.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 381,30 грн. пені, посилаючись на норми ч.6 ст. 231 ГК України, оскільки положеннями договору №4820 від 14 жовтня 2013 року та законодавством, що регулює водопостачання розміру пені за відповідне правопорушення відповідача не передбачено.

Розмір пені за невиконання відповідачем свого зобов'язання по оплаті послуг в договорі №4820 від 14 жовтня 2013 року сторонами не обумовлений.

Не містять прямої вказівки на обовязок споживача послуг водоканалу сплачувати пеню за порушення виконання цього зобов'язання й інші нормативні акти.

Згідно з ч. 4. ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, в силу ч.1 ст. 547 ЦК України, вчиняється у письмовій формі.

В силу ч.2 ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ч.2 ст. 215 ЦК України, нікчемним є правочин, недійсність якого встановлена законом.

Недійсний правочин, за ст. 216 ЦК України, не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Як зазначалось вище, умови, розмір та порядок нарахування та сплати пені договором №4820 від 14 жовтня 2013 року не передбачено. Перелічених необхідних складових для сплати пені щодо даного виду правовідносин законодавством не встановлено.

Вимог закону щодо обовязкової письмової форми правочину про застосування неустойки, сторонами не дотримано.

При цьому, безпідставним є посилання позивача на ч.6 ст. 231 ГК України, оскільки в даній нормі йдеться про порядок визначення розміру пені, а не встановлено її конкретний розмір для спірних правовідносин.

Тому, в задоволенні позову в частині стягнення 381,30 грн. пені слід відмовити.

Згідно з ст. 625 ЦК України, у випадку прострочення виконання грошових зобовязань боржник на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, з врахуванням втрат від інфляції та 3% річних за весь час прострочення.

Зважаючи на суму боргу, строк виникнення зобовязання, розрахунок позивача, період нарахування, інші обставини справи, відповідні розяснення викладені у постанові пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17 грудня 2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" та листі Верховного Суду України від 03 квітня 1997 року №62-97 "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ", вимоги про стягнення 273 грн. 25 коп. інфляційних нарахувань, 41 грн. 04 коп. 3 % річних , є правомірними та підлягають задоволенню.

Судом також враховано домовленість сторін, за якою зобов'язання відповідача по оплаті надісланих йому позивачем рахунків виникає у пятиденний термін після їх отримання (п.3.4 договору №4820 від 14 жовтня 2013 року).

Доказів вручення відповідачу рахунків (окрім як за жовтень 2014 року, січень, лютий, квітень, червень, серпень, вересень, жовтень 2015 року) за неоплату яких нараховано інфляцію і річні позивач не надав. Відповідач їх отримання заперечує. А тому підстав для стягнення 2 278,99 грн. інфляційних нарахувань та 23,38 грн. 3 % річних нарахованих за попередній період у суду немає.

Враховуючи зменшення позовних вимог, суд також вважає за доцільне розяснити, що судовий збір у сумі 364,35 грн. в порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір", п.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України, "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21 лютого 2013 року, може бути повернуто позивачу за його письмовою заявою.

Решта сплаченого судового збору, в порядку ст.ст.44,49 ГПК України, підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача пропорційно до задоволених вимог.

На підставі на веденого, керуючись ст. ст. 1, 2,12, 4-3, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

1. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Житлово-експлуатаційна контора Закритого акціонерного товариства "Архітектурно-виробнича корпорація по комплексній організації та регенерації середовища "Терно-Корс" (вул. І. Підкови, 10, Тернопіль, Тернопільська область, 46011, код 35787224)

на користь Комунального підприємства "Тернопільводоканал" (вул. Танцорова, 7, Тернопіль, 46008, код 03353845)

8 889 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят дев'ять) грн. 40 коп. основного боргу, 273 (двісті сімдесят три) грн. 25 коп. інфляційних нарахувань, 41 (сорок одну) грн. 04 коп. 3 % річних та 660 (шістсот шістдесят) грн. 89 коп. судового збору.

Видати наказ.

2. В задоволенні вимог про стягнення 381,30 грн. пені, 2 278,99 грн. інфляційних нарахувань та 23,38 грн. 3 % річних відмовити.

Сторони вправі подати апеляційну скаргу, а прокурор внести апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання), через місцевий господарський суд.

Дата підписання: 11 квітня 2016 року.

Суддя І.П. Шумський