ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.04.2016р. Справа №905/3338/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО Донбас Північний», м.Дружківка Донецької області, ,

до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво», м.Словянськ Донецької області, ,

про визнання недійсним договору страхування майна В №157860 від 17.01.2014р., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю,

ОСОБА_3 за довіреністю; -

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 29.03.2016р. о 12:50 год. по 29.03.2016р. о 14:10 год. та з 29.03.2016р. по 07.04.2016р.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО Донбас Північний», м.Дружківка Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №1479 від 01.12.2015р. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво», м.Словянськ Донецької області, про визнання недійсним договору страхування майна В №157860 від 17.01.2014р., укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво», на умовах якого було застраховано майно господарського комплексу супермаркету «Браво» за адресою: м.Словянськ Донецької області, вул.Комяхова, б.71.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/3338/15 визначено суддю Паляницю Ю.О.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.12.2015р. за вказаним позовом порушено провадження у справі №905/3338/15 та призначено її розгляд на 19.01.2016р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачем при укладанні спірного правочину не було повідомлено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» про договір страхування майна №20/01-К0024990 від 16.08.2013р. між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжна Вієнна ОСОБА_4», за яким застраховано одне й те саме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» з інвентарними номерами: з 433 по 437, з 652 по 667, з 670 по 677, з 751 по 753, номера 814 та 822, а також товари в обороті, зважаючи на що, а також положення Закону України «Про страхування» та Цивільного кодексу України, означений договір страхування майна В №157860 від 17.01.2014р., на умовах якого було застраховано майно господарського комплексу супермаркету «Браво» за адресою: м.Словянськ Донецької області, вул.Комяхова, б.71, є нікчемним, тобто таким, що не породжує жодних правових наслідків.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав бухгалтерську довідку №1474 від 01.12.2015р., а також у копіях: договір страхування майна юридичних осіб, що є предметом застави (іпотеки) №20/01-К0024990 від 16.08.2013р. з додатком №2 «Таблиця1. Довідка-опис застрахованого майна» та додатковою угодою №1 від 10.12.2013р. до нього; договір страхування В№157860 від 17.01.2014р., акт огляду №б/н від 20.01.2014р., заява №б/н від 17.01.2014р., додаток №1 (Обладнання супермаркет «БРАВО», м.Славянськ, вул.Ком'яхова,71), додаток №2 (Продукція супермаркет «БРАВО», м.Славянськ, вул.Ком'яхова,71), додаток №3 (Особливі види майна супермаркет «БРАВО», м.Славянськ, вул.Ком'яхова,71), розрахунок страхового платежу №б/н від 17.01.2014р., довіреність позивача №167 від 15.12.2014р., лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» №б/н від 27.06.2014р., заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» про настання події з застрахованим майном №б/н від 27.06.2014р. на адресу ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_4» з додатком №1 «Перелік пошкодженого майна», лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» №517 від 14.08.2014р., додаток №1 до листа №511 від 14.08.2014р. «Опис застрахованого майна».

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.1, 2, ч.4 ст.12, ст.ст.15, 54-57 Господарського процесуального кодексу України, п.3 ч.1 ст.989 Цивільного кодексу України, п.3 ч.1 ст.21, п.6 ч.1 ст.28, ч.ч.1, 3 ст.29 Закону України «Про страхування», а також приписом п.2.5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними».

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.01.2016р. задоволена заява судді Паляниці Ю.О. про самовідвід від розгляду справи №905/3338/15.

19.01.2016р. позивачем надано супровідний лист №21 від 18.01.2016р., яким додано копії його правоустановчих документів; заяву №28 від 18.01.2016р. про відвід судді з додатками.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2016р. для розгляду справи визначено суддю Ніколаєву Л.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.01.2016р. справа №905/3338/15 прийнята до провадження суддею Ніколаєвою Л.В.

09.02.2016р. позивачем представлено суду клопотання №122 від 05.02.2016р. про здійснення фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, клопотання №115 від 04.02.2016р. про витребування у Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжна Вієнна ОСОБА_4» (04050, м.Київ, вул.Глибочицька, 44) договору страхування, укладеного між останнім та відповідачем по справі, №20/01-К0024990 від 16.08.2013р. з додатками, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» про настання події з майном, застрахованим за договором страхування №20/01-К0024990 від 16.08.2013р., адресовані голові правління Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжна Вієнна ОСОБА_4» з переліком пошкодженого майна.

11.02.2016р. згідно розпорядження керівника апарату господарського суду Донецької області №01-02/164 від 11.02.2016р., у звязку з перебуванням судді Ніколаєвої Л.В. на лікарняному, призначено повторний автоматичний розподіл справи №905/3338/15 та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2016р. призначено для розгляду справи №905/3338/15 суддю Кротінову О.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.02.2016р. дану справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 10.03.2016р.

Розгляд справи відкладався на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

12.02.2016р. від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 09.02.2016р. про перенесення засідання, призначеного на 16.02.2016р. об 11.30 год. на інший час, до якого додано: копію ухвали Вищого господарського суду України по справі №905/931/15 від 01.02.2016р. та довіреність на представника.

01.03.2016р. представник позивача через канцелярію господарського суду Донецької області надав супровідний лист №191 від 22.02.2016р., разом з яким до матеріалів справи додано: лист №189 від 22.02.2016р. про відсутність на розгляді у іншого судді даних позовних вимог, лист №188 від 22.02.2016р. про відсутність відносно відповідача провадження по справі про банкрутство та копію довіреності на представника.

11.03.2016р. позивач представив суду клопотання №246 від 09.03.2016р., яким до матеріалів справи долучено: перелік індивідуально визначеного майна ТОВ «Славтрейд Браво», яке станом на 23.06.2014р. було застраховано в ПрАТ «СК АСКО ДП» по договору В№157860 та в ПрАТ «УСК Княжа Віенна ОСОБА_4» по договору №20/01-К 0024990.

Клопотання відповідача б/н від 09.02.2016р. про перенесення засідання, призначеного на 16.02.2016р. об. 11.30 год. на інший час, залишено судом без розгляду, з огляду на винесення ухвали господарським судом Донецької області від 11.02.2016р. по даній справі, про що відображено в ухвалі господарського суду Донецької області від 10.03.2016р.

29.03.2016р. відповідач через канцелярію господарського суду Донецької області подав відзив на позовну заяву ПрАТ «СК «АСКО Донбас Північний» б/н від 25.03.2016р., за змістом якого зазначає, що посилання позивача на приписи ст.989 Цивільного кодексу України є безпідставним, оскільки предмети договорів В№157860 та №20/01-К0024990 є різними та відрізняються між собою, як обєктом страхування так і субєктним складом (різні сторони за договором). Окрім того, свідчить, що передбачена заявою страхувальника б/н від 17.01.2014р. (мовою оригіналу): «Опись застрахованных элементов хозяйственного комплекса (Приложение №1 к настоящему заявлению «Опись имущества, предлагаемого на страхование») за домовленістю сторін не складалась, майно під інвентарними номерами №433-437, 652-667, 670-677, 751-753, 814, 822 до спірного договору страхування не включено, доказів зворотнього позивачем не надано; наполягає на тому, що додатки №1, 2, 3, представлені останнім не мають ніякого відношення до договору В№157860. Також, відповідач стверджує про інформованість позивача станом на момент укладення договору страхування В№157860 про наявність договору страхування майна юридичних осіб, що є предметом застави (іпотеки) №20/01-К0024990 від 16.08.2013р., зазначено про неодноразове переукладання договорів страхування майна господарського комплексу магазину м.Словянськ, вул.Комяхова, 71, визнання цих договорів позивачем, їх виконання сторонами, отримання страхових внесків Страховиком у повному обсязі та виникнення спірного питання лише після непогодження відповідачем суми страхової виплати за спірним договором. З цих підстав Товариство з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» просить відмовити ПАТ «СК «АСКО Донбас Північний» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

До відзиву додано у копіях: договір добровільного страхування №217551 від 31.01.2011р. та договори страхування №275263, В №053209, оригінал довіреності на представника.

29.03.2016р. позивач через канцелярію господарського суду Донецької області надав пояснення б/н від 29.03.2016р. по справі №905/3338/15, за змістом яких майно за договором страхування, укладеним з відповідачем, є, по-перше, індивідуально визначеним обладнанням, по-друге, товари в обороті, які застраховані за обома договорами страхування є одним і тим же обєктом у сенсі страхування тому договір страхування має бути визнаний недійсним щодо товарів в обороті в повному обсязі як щодо окремого обєкту страхування; в обох випадках ознакою, що вирізняє застрахований обєкт серед інших аналогічних обєктів є його місцезнаходження; договір страхування між сторонами не міг би бути укладений на тих же умовах без включення до нього обєктів, що раніше були застраховані відповідачем за іншим договором страхування; за відсутності домовленості між сторонами щодо страхової суми, яка б не враховувала вже застраховане майно, неможливо визначити страховий тариф та страховий платіж, які є істотними умовами договору страхування.

До пояснень додано копію Правил добровільного страхування майна (іншого, ніж передбачено пунктами 5 9 статті 6 Закону України «Про страхування») (206_6), затверджених ЗАТ «АСКО-Донбас Північний» 30.11.2006р.

29.03.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав клопотання №122 від 05.02.2016р. про здійснення фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу та №115 від 04.02.2016р. про витребування документів.

Означене клопотання позивача за №122 від 05.02.2016р. судом задоволено, задля технічної підготовки до слухання справи із фіксацією судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу оголошувалась перерва у судовому засіданні.

Запис розгляду справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Діловодство суду», для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер 512219LB11252.

Стосовно клопотання №115 від 04.02.2016р. про витребування документів представник позивача не наполягав. Зважаючи на відсутність сумнівів сторін та суду щодо автентичності копій представлених документів, мова про витребування оригіналів яких йдеться у заявленому зверненні, а також виходячи з предмету спору та наявних матеріалів справи, суд відмовляє у задоволенні приведеного клопотання за безпідставністю.

06.04.2016р. від відповідача надійшли письмові пояснення №б/н від 04.04.2016р., за змістом яких звернуто увагу на чергове інформування листом №517 від 14.08.2014р. з додатком (мовою оригіналу): «Приложение №1 к письму №511 от 14.08.2014г.» про наявність діючих в магазині за означеною адресою договорів страхування і саме приведене у цьому додатку майно, є обєктом страхування за договором №20/01-К0024990 від 16.08.2013р.; вказано на відсутність доказів того, що зазначене у наведеному переліку майно увійшло до складу застрахованого за договором з ПрАТ «СК АСКО-Донбас Північний»; зазначено, що додаток №2 до листа №№871 від 03.12.2014р.не містить означених позивачем позицій, як таких що застраховані двома договорами страхування.

Також на підтвердження проінформованості Страховика про наявність інших діючих договорів страхування, визнання дійсності спірного правочину та повідомлення про готовність здійснити страхову виплату надано копії листів: №536 від 22.08.2014р., №871 від 03.12.2014р. із додатком №1 та №2 до нього, №1647 від 13.08.2014р., №2077 від 17.11.2014р., №2148 від 02.12.2014р. та №89 від 23.01.2015р.

У якості доказу, яким повинен бути додаток №1 до договору страхування майна В №157860 від 17.01.2014р., що містить перелік майна, яке є обєктом страхування, суду представлено копії: договору добровільного страхування №213821 від 20.09.2010р. разом із актом огляду, описом майна, що пропонується на страхування, додатком №1 до опису майна, що пропонується на страхування.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з урахуванням представлених суду пояснень.

Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, підтримали викладені письмово доводи, вказали, що посилання на наявність висновків суду касаційної інстанції у повязаній справі №905/931/15 про належність додатків №1, 2, 3 до договору страхування В№157860 від 17.01.2014р. є субєктивним твердженням, правової позиції суду зі спірного питання не висловлено.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку щодо такого.

Матеріали справи містять копію договору страхування В№157860 від 17.01.2014р. укладеного між позивачем (страховик) та відповідачем (страхувальник), згідно п.1 якого предметом цієї угоди є добровільне страхування майнових інтересів страхувальника, повязаних з володінням, користуванням та розпорядженням майном.

За визначенням п.2.1 цього договору застрахованим є зазначене у цьому розділі майно господарського комплексу: супермаркет «Браво», м.Словянськ, вул.Комяхова, 71. Склад застрахованого майна: оздоблення, обладнання, продукція.

Страховим ризиком визначено вогонь + стихійні явища + «ПДТЛ» + затоплення будівлі, страховим випадком: пошкодження застрахованого майна, вибуття з володіння застрахованого майна (п.п.3.1, 3.2 договору).

Строк страхування встановлений один рік (п.5.2 договору).

Також, суду представлено договір страхування майна юридичних осіб, що є предметом застави/іпотеки №20/01-К0024990 від 16.08.2013р. між відповідачем, як страхувальником, та Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієна ОСОБА_4», як страховиком, відповідно до якого останній на підставі заяви-анкети страхувальника від 16.08.2013р. (додаток №1 до договору) та згідно з правилами №20/01 «Добровільного страхування майна (іншого ніж передбачено пунктами 5-9 ст.6 Закону України «Про страхування»)» здійснює страхування майна, що є предметом застави/іпотеки і визначене в п.1.2 цього договору.

Пунктом 1.2 договору №20/01-К0024990 визначено предметом договору, яким є майнові інтереси страхувальника та вигодонабувача, що не суперечать законодавству України, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням майном, а саме: нерухомість (конструктивні елементи будівель, споруд та/або приміщень, з оздобленням та комунікаціями), обладнання, запаси товарно-матеріальних цінностей, сировина, готова продукція, земельна ділянка, детальний опис та перелік якого наведено у довідці-описі (додаток №2 до цього договору) та останній редакції договору застави.

Страхові ризики приведено у розділі 2 договору, до яких віднесено пожежі; вибух парових котлів, резервуарів або інших ємностей, механізмів і апаратів, в роботі яких використовується тиск; стихійні явища/лиха; пошкодження водою; крадіжки зі зламом; грабіж та розбій; протиправні дії третіх осіб, направлених на знищення або пошкодження застрахованого майна; наїзду транспортних засобів; падіння пілотованих літаючих обєктів, їх уламків або вантажу чи багажу, що скинутий з їх бортів

Договір укладено строком на 12 місяців і діє з 00 годин 16.08.2013р. по 24 годину 15.08.2014р. (п.5.1 договору №20/01-К0024990).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ґрунтуючись на додатку №1 (а.с.36) та розцінюючи його, як невідємну частину договору страхування В№157860 від 17.01.2014р., свідчить, що перелік майна у цьому додатку, а саме під інвентарними номерами: 433-437, 652-667, 670-677, 751-753, 814, 822 та товари в обороті, співпадає із застрахованим майном договором страхування майна юридичних осіб, що є предметом застави/іпотеки №20/01-К0024990 від 16.08.2013р., а отже за обома договорами застраховано одне й те саме майно. При цьому, позивач, беручи до уваги такі обставини, стверджує, що відповідачем у свою чергу, під час укладання спірного договору не повідомлено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО Донбас Північний», як страховика, про інші чинні договори страхування щодо того самого предмету договору і тому, в силу приписів абз.2 п.3 ч.1. ст.989 Цивільного кодексу України та у відповідності до п.2.5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» договір страхування майна В №157860 від 17.01.2014р., укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво», на умовах якого було застраховано майно господарського комплексу супермаркету «Браво» за адресою: м.Словянськ Донецької області, вул.Комяхова, б.71, є нікчемним, тобто таким, що не породжує жодних правових наслідків для сторін, і тому підлягає визнанню недійсним.

Оцінивши в сукупності представлені в обґрунтування заявлених позовних вимог докази та викладені обставини, господарський суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 Цивільного кодексу України).

Заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків.

Згідно ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним.

Отже, спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку. З'ясувавши, що оспорюваний правочин є нікчемним, господарський суд зазначає в резолютивній частині рішення про його недійсність або, за відсутності підстав для такого визнання, відмовляє в задоволенні позову. (п.2.5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними»).

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підпунктом 3 пункту 1 ст.989 Цивільного кодексу України встановлений обовязок страхувальника при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо обєкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що обєкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Одночасно відповідач не погоджується з доводами позивача, наполягає на тому що обєкти страхування за означеними вище договорами різні, а деталізований перелік застрахованого майна за договором страхування В№157860 від 17.01.2014р. взагалі не складався за домовленістю сторін і тому, представлені позивачем додатки №1, №2, №3 не є невідємною частиною спірного договору, та такими, що додаються до нього. У приклад того, як повинен виглядати такий додаток суду представлено договір добровільного страхування №213821 від 20.09.2010р., акт огляду до нього від 01.10.2010р., додаток №1 до заяви анкети на страхування виробничих одиниць від 20.09.2010р. «Опис майна, яке пропонується на страхування» та додаток №1 до опису майна, яке передається на страхування обладнання офіс Славтрейд Браво м.Словянськ вул.Чубаря, 4. Окрім того, ним повідомлено позивача про наявність договору із Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієна ОСОБА_4», про що, за висновками відповідача, свідчить, безпосередньо, лист №517 від 14.08.2014р. з додатком (мовою оригіналу): «Приложение №1 к письму №511 от 14.08.2014г.», №536 від 22.08.2014р.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-36 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ґрунтуючись на викладених нормах процесуального законодавства, дослідив представлені відповідачем докази, в обґрунтування висловленої позиції зі спірного питання, суд не може погодитись із твердженнями Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво», а саме.

По-перше, у преамбулі договору страхування В№157860 від 17.01.2014р. визначено, що цей договір укладено на підставі замовлення страхувальника у відповідності з «Правилами добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ» (206_5) від 30.11.2006р., «Правилами добровільного страхування майна».

Матеріали справи містять заяву №б/н від 17.01.2014р., що підписана та скріплена печаткою відповідача, у якій останній просить позивача застрахувати майно господарського комплексу: універсальний магазин, супермаркет «Браво», м.Словянськ, вул.Комяхова, 71.

У п.2.2 приведеної заяви визначено склад та страхову вартість застрахованого майна: оздоблення (покриття конструкцій, вікна, двері, сан-техніч. прилади) страхова вартість 500000,00грн. дорівнює страховій сумі; обладнання (пристрої, меблі, інструменти та інвентар) страхова вартість та сума 1953446,03грн.; продукція (матеріали, сировина, товар) страхова сума, як і страхова вартість 2500000,00 грн.; особливі види майна страхова сума, як і страхова вартість 45000,00грн. Разом 4998446,03 грн. Площа застрахованих будівель та споруд 1705,10м.кв. при цьому зазначено, що опис застрахованих елементів господарського комплексу додається (див. додаток №1 до цієї заяви «Опис майна, яке пропонується на страхування»).

Слід зауважити, що певної форми такого додатку ані у заяві, ані у договорі не встановлено.

Сторонами не заперечується факт складання заяви №б/н від 17.01.2014р., як підстави укладення договору страхування В№157860 від 17.01.2014р., іншого з матеріалів справи не вбачається.

Відтак, беручи до уваги предмет договору страхування В№157860 та зміст вказаної заяви, а також мету складання цього документа, якою є деталізація (опис) майна, що буде застраховано за спірною угодою, суд дійшов висновку про те, що основоположною ознакою належності документа (додаток №1 до цієї заяви «Опис майна, яке пропонується на страхування) до укладеного між позивачем та відповідачем договору є місцезнаходження майна, яке буде застраховано, його вид та загальна вартість за позиціями.

Дослідив представлені суду додатки №1, №2, №3 (а.с.36-45), що підписані та скріплені печаткою відповідача, слідує визначення останнім опису обладнання супермаркету «Браво», м.Словянськ, вул.Комяхова, 71, загальною вартістю 1953446,03грн.; опису продукції супермаркету «Браво», м.Словянськ, вул.Комяхова, 71, загальною вартістю 2500000,00грн.; особливих видів майна супермаркету «Браво», м.Словянськ, вул.Комяхова, 71, загальною вартістю 45000,00 грн.

Ці дані також відображено у п.4.1 договору страхування В№157860 від 17.01.2014р., зокрема, страхова сума за кожним елементом комплексу встановлена у наступних розмірах: обладнання 1953446,03грн. + 45000грн., продукція - 2500000,00грн., страхова сума за договором у цілому 4998446,03грн.

Отже, відстежується одне й те саме визначення місцезнаходження майна, яке буде застраховано, його вид та загальна вартість за позиціями.

Також, виходячи зі змісту акту №б/н від 20.01.2014р., що підписано та скріплено печаткою з боку відповідача, обєктом огляду на підставі договору страхування В№157860 від 17.01.2014р. є супермаркет «Браво», м.Словянськ, вул.Комяхова, страхова вартість обєкта 4998446,03грн.

Так, слідує, спірний договір укладено на підставі заявки Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» №б/н від 17.01.2014р. із описом майна, у тому числі, яке перелічено у додатках №1, №2, №3 (а.с.36-45), і кожна з цих позицій є обєктом страхування за наведеною угодою.

По-друге, представлені відповідачем договір добровільного страхування №213821 від 20.09.2010р., акт огляду до нього від 01.10.2010р., додаток №1 до заяви анкети на страхування виробничих одиниць від 20.09.2010р. «Опис майна, яке пропонується на страхування» та додаток №1 до опису майна, яке передається на страхування обладнання офіс Славтрейд Браво м.Словянськ вул.Чубаря, 4 не спростовують цих обставин. До того ж, додаток №1 до заяви анкети на страхування виробничих одиниць від 20.09.2010р. «Опис майна, яке пропонується на страхування» містить лише підпис з боку страхувальника, додаток №1 до опису майна, яке передається на страхування обладнання офіс Славтрейд Браво м.Словянськ вул.Чубаря, 4 взагалі не підписано, отже останній не може бути розцінений як належний доказ у справі.

Окрім цього, відповідачем не надано доказів наявності належного, за його твердженнями, додатку №1 із визначенням опису майна, яке застраховано за договором страхування В№157860 від 17.01.2014р., та не доведено, до якого документа складено оспорюванні ним додатки №1, №2, №3.

Відтак, за відсутності належних та допустимих доказів протилежного, у розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України, ґрунтуючись на викладеному вище, суд дійшов висновку, що додатки №1, №2, №3 (а.с.36-45) містять перелік (опис) цінностей, які застраховані за договором В№157860 від 17.01.2014р., та деталізовано визначають застраховане майно.

Способи волевиявлення та форми правочину врегульовані в ст.205 Цивільного кодексу України, за якою правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою (ст.207 Цивільного кодексу України).

Сторони не заперечують, що спірний договір підписаний повноважними особами сторін.

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.2 ст.180 Господарського кодексу України, договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими, за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Стаття 982 Цивільного кодексу України відносить до істотних умов договору страхування предмет договору, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобовязаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до положень п.п.2 п.1 ст.980 Цивільного кодексу України, предметом страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).

З цього виходить, що ідентифікація майна, як обєкта страхування, є істотною умовою договору страхування, яку сторони погодили шляхом підписання спірної угоди із внесенням у неї даних місцезнаходження застрахованого обєкта, його складу (п.2.1 договору), розмірів страхових сум за кожним елементом (п.4.1 договору), на підставі заяви (преамбула договору), якою є заява відповідача №б/н від 17.01.2014р. із деталізацією, приведеною у додатках №1, №2, №3, де визначена загальна сума є сумою вартості та страховою сумою саме застрахованого майна за договором страхування В№157860 від 17.01.2014р., а отже у такій спосіб вільного волевиявлення і форми, беручи до уваги зміст ст.ст.202-205, 207 Цивільного кодексу України, ст.ст.179, 181 Господарського кодексу України.

Судом, при дослідженні цього питання, також взято до уваги позицію відповідача, який підтверджує дійсність спірного договору, його чинність та породження цією угодою відповідних юридичних наслідків, з яких, а саме, випливають зобовязання позивача сплатити йому суму страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку.

Таким чином, суд погоджується із доводами позивача в частині того, що додатки №1, №2, №3 (а.с.36-43) є невідємною частиною правочину та його складовою.

Додаток №1 (а.с.36-43) визначає перелік обладнання супермаркету «Браво», м.Словянськ, вул.Комяхова, 71, загальною вартістю 1953446,03грн., до складу якого увійшло майно, у тому числі, за інвентарними номерами: 751 (пункт 19), 814 (п.21), 822 (п.42), 436 (п.78), 752 (п.79), 437 (п.80), 753 (п.81), 652-663 (п.п.167-178), 672-673 (п.п.179-180), 664-667 (п.п.181-184), 433 (п.185), 670-671 (п.п.186-187), 674-677 (п.п.187-191), 434-435 (п.п.202,203), додаток №2 (а.с.44) містить перелік продукції супермаркету «Браво», м.Словянськ, вул.Комяхова, 71, загальною вартістю 2500000,00 грн., у тому числі (мовою оригіналу): «кондитерский - 343405,70 грн., гастрономия 2 80605,96 грн., гастрономия 1 146225,47 грн., ликероводочный 1160060,63 грн., бакалея 254455,17 грн., мясной 31688,07 грн., промгруппа 483559,00 грн.».

Як свідчить додаткова угода №1 від 10.12.2013р. до договору страхування майна юридичних осіб, що є предметом застави/іпотеки №20/01-К0024990 від 16.08.2013р. між відповідачем, як страхувальником, та Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієна ОСОБА_4», як страховиком, застрахованим майном за цим правочином є, зокрема, товари в обороті, а саме: бакалія та/або безалкогольні напої, та/або пиво (алкогольне та/або безалкогольне), та/або тютюнові вироби (сигарети та/або сигари), та/або снеки, та/або чай, та/або кава, та/або алкогольні напої, та/або кондитерські вироби, та/або корми для домашніх тварин, та/або товари промислової групи (включаючи засоби побутової хімії, посуд, тощо) в асортименті, перелік яких зазначений в останній редакції п.27 договору застави №PL13-415/100, укладеного між страхувальником та вигодонабувачем, за адресою також м.Словянськ, вул.Комяхова, 71 страхова сума 100000,00 грн.; обладнання за адресою м.Словянськ, вул.Комяхова, 71 за інвентарними номерами, зокрема: 751, 814, 822, 436, 752, 437, 753, 652-663, 672-673, 664-667, 433, 670-671, 674-677, 434-435.

З даного вбачається, що застрахованим є одне і те саме майно в частині наведених позицій обладнання, як за договором страхування В№157860 від 17.01.2014р., укладеним між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво», так і договором страхування майна юридичних осіб, що є предметом застави/іпотеки №20/01-К0024990 від 16.08.2013р. між відповідачем, як страхувальником, та Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієна ОСОБА_4», як страховиком.

Стосовно товарів в обороті, беручи до уваги їх категорії, різну вартість та дати страхування цього майна, а також вид господарської діяльності, який здійснює відповідач, та місце розташування цих товарів, не можна дійти висновку, що це є одним і тим самим майном.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» наполягає на тому, що ним було повідомлено позивача, як страховика, про наявність договору страхування №20/01-К0024990 від 16.08.2013р.

У підґрунтя черговості такого повідомлення відповідач посилається на лист №517 від 14.08.2014р. з додатком (мовою оригіналу): «Приложение №1 к письму №511 от 14.08.2014г.», №536 від 22.08.2014р.

Разом з цим слід зазначити таке.

Виходячи зі змісту приведених вище положень ст.989 Цивільного кодексу України слідує висновок про те, що Закон повязує обовязок страхувальника, яким є відповідач за договором страхування В№157860 від 17.01.2014р., повідомити про інші договори страхування, укладені щодо обєкта, який страхується, саме з моментом укладання нового договору.

Як встановлено вище, договір страхування В№157860 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» укладено 17.01.2014р.

У заяві відповідача №б/н від 17.01.2014р. у розділі 5 «Відомості про наявність договорів страхування майна у інших страховиків» не міститься жодних даних.

З огляду на те, що ця заява підписана та скріплена печаткою відповідача, останній засвідчив відсутність інших угод страхування при укладенні спірного договору В№157860.

Доказів, що спростовують дане, суду не представлено.

Листи, на які посилається відповідач, підтверджують повідомлення позивача про існування договору страхування №20/01-К0024990 від 16.08.2013р., але, зважаючи на дати їх складання, після моменту, обумовленого у вказаній нормі матеріального права.

Відтак, суд не погоджується з доводами відповідача у цій частині.

Таким чином, у спірному питанні має місце страхування одного і того ж самого майна за двома договорами страхування, та при укладанні нового договору страхування В№157860 від 17.01.2014р. страхувальником не повідомлено страховика про наявність договору страхування майна юридичних осіб, що є предметом застави/іпотеки №20/01-К0024990 від 16.08.2013р.

Проте, разом з цим, суд не вбачає правомірності вимог позивача щодо визнання договору страхування майна В №157860 від 17.01.2014р. нікчемним, тобто таким, що не породжує жодних правових наслідків для сторін, а отже недійсним у цілому, виходячи з такого.

Стаття 989 Цивільного кодексу України встановлює загальний перелік обов'язків страхувальника за договором страхування. Подібні положення містяться у ст. 21 Закону «Про страхування».

Зі змісту наведеної норми матеріального права слідує відсутність заборони у праві страхувальника укладати декілька договорів страхування одного об'єкта з різними страховиками. В разі наявності на момент укладення договору страхування іншого чинного договору страхування того ж самого об'єкта від тих саме ризиків, страхувальник зобов'язаний повідомити про це страховика. Невиконання такого обов'язку тягне за собою нікчемність нового договору страхування (ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Обєктом страхування за договором В №157860 від 17.01.2014р. є оздоблення, обладнання, продукція супермаркету «Браво», м.Словянськ, вул.Комяхова, 71. У свою чергу, кожна з цих складових обєкта страхування, складається з індивідуально визначеного майна, при настанні страхового випадку щодо кожної одиниці, у розумінні приписів Закону України «Про страхування» та виходячи з положень безпосередньо договору, виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику.

Окрім майна, що перетинається за означеними договорами, застрахованими обєктами є і інше, згідно додатку №1, №2, №3 до договору страхування В №157860 від 17.01.2014р. та змісту самого правочину, що не є одним і тим самим, яке застраховано за договором страхування майна юридичних осіб, що є предметом застави/іпотеки №20/01-К0024990 від 16.08.2013р., з урахуванням додаткової угоди №1 від 10.12.2013р. до цього договору.

Відтак, по-переше, відсутні підстави вважати означені договори укладеними стосовно одного обєкта, по-друге, що ці правочини, щодо приведеної частині майна (тобто за виключенням майна, що перетинається) укладено з різними страховиками, а отже у цьому випадку не має місце подвійне страхування.

У розумінні ст.236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Проте, з огляду на фактичні обставини справи, не можна вважати недійсним спірний договір у іншій частині обєктів страхування, окрім майна за інвентарними номерами: 751 (пункт 19), 814 (п.21), 822 (п.42), 436 (п.78), 752 (п.79), 437 (п.80), 753 (п.81), 652-663 (п.п.167-178), 672-673 (п.п.179-180), 664-667 (п.п.181-184), 433 (п.185), 670-671 (п.п.186-187), 674-677 (п.п.187-191), 434-435 (п.п.202,203).

Також, при оцінці нікчемності правочину у цілому, судом звернуто увагу на представлену позивачем бухгалтерску довідку №1474 від 01.12.2015р., у якій повідомлено про надходження страхових платежів від відповідача за спірним договором.

Стаття 217 Цивільного кодексу України встановлює, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсність інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Проаналізував доводи позивача з цього питання, Правила добровільного страхування майна (іншого, ніж передбачено пунктами 5 9 статті 6 Закону України «Про страхування») (206_6), затверджених ЗАТ «АСКО-Донбас Північний» 30.11.2006р., а також беручи до уваги твердження сторін про визначення страхової суми за домовленістю сторін, суд дійшов висновку, що за відсутності майна за інвентарними номерами: 751 (пункт 19), 814 (п.21), 822 (п.42), 436 (п.78), 752 (п.79), 437 (п.80), 753 (п.81), 652-663 (п.п.167-178), 672-673 (п.п.179-180), 664-667 (п.п.181-184), 433 (п.185), 670-671 (п.п.186-187), 674-677 (п.п.187-191),434-435 (п.п.202,203) у складі обєктів страхування, оспорюваний правочин був би вчинений і без нього, із застосуванням того ж страхового тарифу, що встановлений у розділі 6 договору страхування В №157860 від 17.01.2014р.

Будьяких інших доказів, які б підтверджували той факт, що спірний договір суперечить нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства не надано; не доведено відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності будьякої з осіб, яка вчинила спірний правочин; відсутність вільного волевиявлення та невідповідність його внутрішній волі учасника спірного правочину; недодержання форми, встановленої законом, для такого виду договорів.

З огляду на викладені обставини, суд вважає позовні вимоги про визнання недійсним договору страхування майна В №157860 від 17.01.2014р., укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво», на умовах якого було застраховано майно господарського комплексу супермаркету «Браво» за адресою: м.Словянськ Донецької області, вул.Комяхова, б.71, такими, що підлягають задоволенню частково, а саме шляхом визнання недійсною частину правочину, якою визначено як обєкт страхування майно за інвентарними номерами: 751 (пункт 19), 814 (п.21), 822 (п.42), 436 (п.78), 752 (п.79), 437 (п.80), 753 (п.81), 652-663 (п.п.167-178), 672-673 (п.п.179-180), 664-667 (п.п.181-184), 433 (п.185), 670-671 (п.п.186-187), 674-677 (п.п.187-191), 434-435 (п.п.202,203).

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України та покладаються судом на відповідача, оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 32-36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО Донбас Північний», м.Дружківка Донецької області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво», м.Словянськ Донецької області, про визнання недійсним договору страхування майна В №157860 від 17.01.2014р., укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво», на умовах якого було застраховано майно господарського комплексу супермаркету «Браво» за адресою: м.Словянськ Донецької області, вул.Комяхова, б.71, задовольнити частково.

2. Визнати недійсними пункти 19, 21, 42, 78-81,167-191, 202-203 додатку №1 до договору страхування майна В №157860 від 17.01.2014р., укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво», на умовах якого було застраховано майно господарського комплексу супермаркету «Браво» за адресою: м.Словянськ Донецької області, вул.Комяхова, б.71.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво» (84100, АДРЕСА_1, , п/р 5707 АТ «ОТП БАНК», МФО 300528) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» (84205, Донецька область, м.Дружківка, вул.Леніна, буд.37, , банківські реквізити не зазначено) відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1218,00 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні решти вимог відмовити.

6. В судовому засіданні 07.04.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

8. Повний текст рішення складено та підписано 12.04.2016р.

Суддя О.В. Кротінова