УХВАЛА

08.04.2016Справа № 38/231
За скаргою Державного підприємства «Макіїввугілля» на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 38/231

за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства соціальної політики України

до 1. Державного підприємства «Макіїввугілля»; 2. Міністерства вугільної промисловості України; 3. Державного казначейства України

про стягнення 10606119,00 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2008 у справі № 38/231 позовні вимоги задоволено частково, а саме стягнуто з Державного підприємства "Макіїввугілля"(86100, Донецька обл., м. Макіївка, пл. Радянська, 2, код 32442295) на користь Міністерства праці та соціальної політики України (01001, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10; код 00013669) борг у сумі 10095000 (десять мільйонів дев'яносто п'ять тисяч) грн. 00 коп. та пеню у сумі 511119 (п'ятсот одинадцять тисяч сто дев'ятнадцять) грн. 00 коп.; стягнуто з Державного підприємства "Макіїввугілля"(86100, Донецька обл., м. Макіївка, пл. Радянська, 2; код 32442295) на користь Державного бюджету України державне мито у сумі 25500 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп.

25.11.2008 на виконання вищевказаного рішення Господарського суду міста Києва видано відповідні накази.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2011 заяву Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про встановлення способу та порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.08р. у справі №38/231 залишено без задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2013 відстрочено виконання рішення Господарського суду м. Києва від 30.09.08р. у справі №38/231 до 31.12.15р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2013 замінено позивача - Міністерство праці та соціальної політики України (01001, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10; код 00013669) на його правонаступника Міністерство соціальної політики України (01001, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10; код 37567866).

07.04.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Державного підприємства «Макіїввугілля» надійшла скарга на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій скаржник (боржник) просить суд: визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Нонопрієнко І.В. щодо не направлення постанови про арешт коштів боржника від 03.03.2016 - неправомірними та незаконними; скасувати постанову про арешт коштів Державного підприємства «Макіїввугілля» від 03.03.2016, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - Онопрієнко І.В., як таку, що не відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Розпорядженням №04-23/730 від 07.04.2016, у зв'язку з обранням судді Власова Ю.Л. суддею Київського апеляційного господарського суду, призначено повторний автоматичний розподіл матеріалів справи №38/231, в результаті якого вказану заяву передано на розгляд судді Грєховій О.А.

Розглянувши скаргу Державного підприємства «Макіїввугілля» на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до п. 9.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012, скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII 1 ГПК тощо.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Так, частиною 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до п. 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, розрахунковий документ - (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" і підтверджує факт надання послуги відділенням зв'язку.

Таким чином, належним доказом відправлення учасникам процесу скарги та доданих до неї документів є, зокрема, опис вкладення у цінний лист та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Разом з тим, скаржником не надано суду доказів (зокрема, опису вкладення у цінний лист та фіскального чеку) відправлення прокуратурі міста Києва, а також відповідачам 2, 3 копій поданої до суду скарги та доданих до неї документів.

При цьому, суд зазначає, що вказані обставини є суттєвими, оскільки порушується право заінтересованих осіб після одержання скарги та доданих до неї документів надіслати суду свої письмові пояснення з приводу неї, тобто, прокурор та відповідачі 2, 3 позбавляються можливості підготувати обґрунтовані пояснення та заперечення на подану скаргу або пояснення з приводу неї, з урахуванням усіх обставин, на які посилається скаржник.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Згідно з ч. 2 ст. 36 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затверджений Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55), відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис".

Отже, копії документів засвідчуються шляхом проставлення печатки підприємства на кожній сторінці документа, або на зворотній сторінці прошитої копії документа, напису "Згідно з оригіналом" та назви посади, особистого підпису особи, що має відповідні повноваження та засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії.

Проте додані до скарги копії документів не відповідають зазначеним вище вимогам, а тому не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 63, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

Скаргу Державного підприємства «Макіїввугілля» на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повернути без розгляду.

Суддя О.А.Грєхова