ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.04.2016 Справа № 920/212/16

Господарський суд Сумської області, у складі судді Заєць С.В. при секретарі судового засідання Даніловій Т.А., розглянувши матеріали справи № 920/212/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі філії ПАТ "Укртелеком", м. Суми

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Суми

про стягнення 7367 грн. 78 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача: Ніколаєнко О.В. (довіреність від 28.12.2015 № 2010);

від відповідача: не з'явився;

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві від 24.02.2016 № 59с000/12-4 просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі 6739 грн. 17 коп., пеню в сумі 1506 грн. 62 коп, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції - 333 грн. 84 коп. та 3% річних від простроченої суми - 129 грн. 80 коп., а також судовий збір.

В судовому засіданні 11.04.2016 представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 6739 грн. 17 коп. - основного боргу, 445 грн. 83 коп. - пені, 30 грн. 40 коп. - 3% річних, 152 грн. 38 коп. - інфляційних втрат, а також судові витрати пов'язані з розглядом справи. Обгрунтовуючи дану заяву тим, що при попередньому розрахунку не було враховано графік погашення заборгованості від 30.06.2015.

Враховуючи, що положеннями Господарського процесуального кодексу України не передбачено такої процесуальної дії як уточнення позовних вимог, суд прийняв вищезазначене клопотання як зменшення позовних вимог, оскільки відповідно до приписів пункту 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 Господарського процесуального кодексу України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Враховуючи передбачене статтею 22 Господарського процесуального кодексу України право позивача до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог суд прийняв подану заяву до розгляду.

Таким чином суд розглядає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 6739 грн. 17 коп. - основного боргу, 445 грн. 83 коп. - пені, 30 грн. 40 коп. - 3% річних, 152 грн. 38 коп. - інфляційних нарахувань, а також судові витрати пов'язані з розглядом справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідач свого представника в засідання суду не направив, відзиву на позов не подав, про час, дату та місце судового слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ф. 107, яке повернуте на адресу Господарського суду Сумської області відділенням поштового зв'язку.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 43 та 33 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає, що ним в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами, у відповідності до положень статті 75 названого Кодексу за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив.

15 вересня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди № 439-598107.

Відповідно до п.1.1 договору позивач передає, а відповідач приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення, розташоване в м. Суми на 3 поверсі 7-поверхового будинку № 2 по віл. Іллінська, загальною площею 20 кв.м. для організації харчування співробітників філії шляхом доставки комплексних обідів та рухоме майно відповідно до додатка 1а, який є невід'ємною частиною цього договору, для використання розігріву їжі.

Факт передачі відповідачеві в оренду нежитлового приміщення загальною площею 20 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Іллінська, 2 (приміщення на 3 поверсі 7 поверхового будинку), підтверджується актом приймання - передачі від 15.03.2014.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що в порушення п.п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.6 договору відповідач не виконував своїх зобов'язань, не повністю сплачував плату за оренду нерухомого майна, в зв'язку з чим, виникла заборгованість в сумі 6739 грн. 17 коп. за період з березня 2015 по червень 2015 року, що підтверджується копіями рахунків.

Відповідно до п. 12.1 договору строк дії договору встановлюється на рік з 15.09.2014 до 15.09.2015.

Відповідно до додаткової угоди від 30.06.2015 № 1 сторони дійшли згоди достроково розірвати договір оренди нерухомого майна товариства від 15.09.2014 № 439-598107 з « 30 червня 2015 року та узгодити графік погашення заборгованості (додаток № 2 до додаткової угоди). (а.с.30).

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що відповідачем не було дотримано графіку погашення заборгованості, тому на день подачі позову у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за надані послуги оренди нерухомого майна за період з березня 2015 по червень 2015 роки в сумі 6 739 грн. 17 коп.

Згідно ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

У відповідності до ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частинами 1, 7 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГКУ) передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору, а згідно вимог статті 610 цього ж Кодексу, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідачем не подано ні доказів сплати боргу, ні аргументованих заперечень проти вимог позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 6739 грн. 17 коп. заборгованості по орендній платі суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Сторони узгодили, що у разі наявності заборгованості по орендній платі, платі за комунальні послуги та іншим витратам за договором за попередній місяць станом на 27 число поточного місяця, орендарю нараховується пеня від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з 28 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості (п.8.2 договору).

Приписами статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку сума пені, складає 445 грн. 83 коп.

Оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачене діючим законодавством України та умовами договору, пеня нарахована в межах строку позовної давності, позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 445 грн. 83 коп. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з поданим розрахунком, розмір інфляційних нарахувань становить 152 грн. 38 коп., 3 % річних - 30 грн. 40 коп.

Оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3 % річних передбачене діючим законодавством України, відповідачем контррозрахунок не подано, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань в сумі 152 грн. 38 коп. та 3% річних в сумі 30 грн. 40 коп.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, а саме, не своєчасної оплати за оренду нерухомого майна, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві суми сплаченого судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп. за рахунок відповідача відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 22, 32, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (40000, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Сумської філії ПАТ «Укртелеком» (40030, м.Суми, вул. Іллінська, 2, код 21560766) 6739 грн. 17 коп. - боргу, 445 грн. 83 коп. - пені, 152 грн. 38 коп. - інфляційних нарахувань, 30 грн. 40 коп. - 3% річних, а також 1378 грн. 00 коп. судових витрат.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.04.2016

Суддя С.В. Заєць