ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" квітня 2016 р. Справа № 918/247/16

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якої діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

до відповідача ОСОБА_1 міського комунального підприємства

про стягнення в сумі 412 828,86 грн.

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 дов від 23.03.2015 року

від відповідача: не з'явився

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2016 року ДП НАЕК "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська АЕС" (надалі-позивач), звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 міського комунального підприємства (далі відповідач) про стягнення в сумі 412 828,86 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

20.05.2015 року між позивачем та відповідачем (абонент) укладено договір № 2-ЦВ про надання послуг з централізованого водопостачання, за умовами якого позивач взяв на себе зобов'язання надавати відповідачу послуги з централізованого водопостачання в обсязі ліміту, встановленого в додатку № 1 до договору, а відповідач зобов'язався оплачувати вартість наданої йому послуги з централізованого водопостачання за встановленим у звітному періоді тарифом та у строк, що передбачений цим договором.

Усупереч умовам договору відповідач надану йому в січні 2016 року послугу з центрального водопостачання не оплатив, розмір боргу становить 407 078,59 грн.

За несвоєчасне проведення розрахунків за надані послуги з постачання води позивачем нараховано 5 383,23 грн. пені та 3% річних в розмірі 367,04 грн.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 509, 526, 530, 551,625 ЦК України, ст.ст. 230, 231, 232 ГК України.

Ухвалою суду від 04.04.2016 року порушено провадження, розгляд справи призначено на 11.04.2016 року.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши копії документів на їх відповідність оригіналам, заслухавши пояснення присутніх представників учасників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.05.2015 року між позивачем (виконавець) та відповідачем (споживач) укладено договір № 2-ЦВ про надання послуг з централізованого водопостачання, за умовами якого виконавець взяв на себе зобов'язання надавати споживачу послуги з централізованого водопостачання в обсязі ліміту, встановленого в додатку № 1 до договору, а споживач зобов'язався оплачувати вартість наданої йому послуги з централізованого водопостачання за встановленим у звітному періоді тарифом та у строк, що передбачений цим договором (п. 1.1. договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2015 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення або необхідність припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 10.3. договору).

31.12.2015 року між сторонами підписано протокол розбіжностей до договору № 2-ЦВ про надання послуг з централізованого водопостачання.

Забезпечення питною водою споживача здійснюється відповідно до вимог Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" № 2918-ІІІ від 10.01.2002 року та з врахуванням вимог нормативних актів, які регулюють та встановлюють порядок надання послуги з водопостачання (п. 1.2. договору).

Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190 (далі - Правила користування) визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України і є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод (п. 1.1 Правил користування).

Пунктом 2.1. Правил передбачено, що договірні відносини щодо користування системами центрального комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги".

За ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності.

За ст. 1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» питне водопостачання - діяльність, пов'язана з виробництвом, транспортуванням та постачанням питної води споживачам питної води, охороною джерел та систем питного водопостачання.

Відповідно до підп. 4.2.1. п. 4.2. договору споживач зобов'язаний виконувати умови та порядок оплати наданої йому послуги в обсягах та в строки, що передбачені цим договором.

Розділом 2 договору визначено суму договору та порядок розрахунків. Зокрема, розрахунковим періодом є календарний місяць. По закінченню розрахункового періоду між споживачем та виконавцем підписується акт про надання послуги в строки, що встановлені п. 3.5. цього договору, а саме по закінченню звітного місяця споживач зобов'язаний підписати наданий з боку виконавця акт про надану послугу в 2 - х примірниках протягом 10 робочих днів з моменту одержання та один примірник акту повернути на адресу виконавця. У випадку непідписання акту в 10 - денний строк без поважних причин (відсутність мотивованої відмови), акт вважається погодженим споживачем в односторонньому порядку. Розрахунки за отриману послугу здійснюються споживачем на підставі рахунку та оформленого двостороннього акту про надання послуги відповідно до діючого у звітному періоді тарифу. На момент укладання договору тариф на послугу з централізованого водопостачання затверджений у розмірі - 3,60 грн. без ПДВ за 1 м.куб. Оплата за отриману послугу повинна бути здійснена споживачем щомісяця по останнє число місяця, наступного за розрахунковим. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Розрахунки проводяться шляхом перерахування споживачем грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Судом встановлено, що сторонами підписано та скріплено печатками акт про надання послуг № АВР00133 від 31.01.2016 року на суму 407 078,59 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" споживачі питної води, зокрема зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Пунктом 3.13. Правил передбачено, що розрахунок з виробником послуг центрального водопостачання і водовідведення на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, здійснюється суб'єктами господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виставив відповідачу рахунок № СП 0000-67 від 31.01.2016 року на суму 407 078,59 грн за централізоване водопостачання за січень 2016 року.

Відповідач вказаного рахунку не оплатив, внаслідок чого за ним утворився борг в розмірі 407 078,59 грн.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, вимоги позивача до відповідача про стягнення 407 078,59 грн основного боргу підлягають до задоволення.

Крім того, позивачем за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в частині проведення розрахунків за надані послуги з постачання питної води за період з 01.03.2016 року по 11.03.2016 року нараховано 5 383,23 грн пені та 367,04 грн 3 % річних.

Право позивача на нарахування пені передбачене підп. 5.1.4. п. 5.1. договору, згідно з яким у разі несвоєчасного внесення споживачем плати за надану послугу виконавець має право нараховувати пеню у розмірі, встановленому законодавством і цим договором.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1. ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд, здійснивши перерахунок пені, встановив, що її розмір становить 5 383,23 грн (при заявленому - 5 383,23 грн) (розрахунок додається), отже пеня підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

Щодо 3% річних, то за ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних, суд встановив, що їх розмір становить 367,04 грн (при заявленому - 367,04 грн), (розрахунок додається), а відтак підлягають задоволенню у повному розмірі.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що позивач належними та достатніми доказами, як того вимагають приписи ст.ст. 33, 34 ГПК України, довів заявлені позовні вимоги, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення.

Щодо заяви позивача про забезпечення позову, то особа, яка подала таку заяву, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У свою чергу, позивачем не надано належних та допустимих доказів, зокрема на підтвердження імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів. За таких обставин суд не знайшов підстав для задоволення вказаної заяви.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 міського комунального підприємства (майдан Незалежності, будинок 2, місто Кузнецовськ, Рівненська область, 34400, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі його відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" (місто Кузнецовськ, Рівненська область, 34400, ) 407 078,59 грн основного боргу, 5 383,23 грн пені, 367,04 грн. 3% річних, 6 192,43 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене 12.04.2016 року.

Суддя Андрійчук О.В.