ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року Справа № 914/4114/15

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргуКомпанії Оранж Інтернешнал Інвестментс ЮК ЛТД (ОПЛ) (Orange International Investment UK LTD (OIIL)
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 (головуючий суддя Желік М.Б., судді Костів Т.С., Марко Р.І.)
у справі№ 914/4114/15 Господарського суду Львівської області
за позовомКомпанії з управління активами Центрального Банку Ісландії (ЕЗІ) (Asset Holding company of the Central Bank of Iceland (ESI)
доТовариства з обмежено відповідальністю Оранж Інтернешнал Інвестментс ЮК ЛТД (ОПЛ) (Orange International Investment UK LTD (OIIL)
простягнення 5.178.465,51 доларів США,

за участю представників
позивачаМохнюк Р.Г.,
відповідачаМакарчук С.О.,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.12.2015 відмовлено у прийняті позовної заяви Компанії з управління активами Центрального Банку Ісландії (ЕЗІ), Asset Holding company of the Central Bank of Iceland (ESI), до Товариства з обмежено відповідальністю Оранж Інтернешнал Інвестментс ЮК ЛТД (ОПЛ), Orange International Investment UK LTD (OIIL), про стягнення 5.178.465,51 доларів США на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.12.2015 у справі № 914/4114/15 скасовано, справу передано на розгляд до Господарського суду Львівської області.

Не погоджуючись з вказаною постановою апеляційного суду, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу місцевого суду.

Вимоги касаційної скарги мотивовані тим, що апеляційним судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми процесуального права, зокрема ст.ст. 4-3, 35, 62, 82, 84 ГПК України.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Компанії з управління активами Центрального банку Ісландії до відповідача ТОВ Орандж Інтернешенал Інвестментс ЮК ЛТД (ОПЛ) про стягнення 5.178.465,51 доларів США.

Скасовуючи ухвалу місцевого суду про відмову у прийнятті вказаної позовної заяви, апеляційний суд виходив з такого.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо на території України відповідач у справі має рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення.

Згідно з долученим до матеріалів справи в ході апеляційного провадження витягом з Реєстру обтяжень рухомого майна № 4807156 від 08.02.2016 на рахунках відповідача у ПАТ АКБ "Львів" знаходяться грошові кошти, на які накладено обтяження.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що даний спір підлягає розгляду господарськими судами України.

Колегія суддів вважає вказаний висновок помилковим, виходячи з такого.

Міжнародна підсудність - це розмежування компетенції між судовими органами тієї чи іншої держави щодо розгляду і вирішення певних категорій справ з іноземним елементом. При вирішенні питання про міжнародну підсудність суд повинен встановити межі власної компетенції.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суд повинен керуватись не тільки нормами внутрішнього процесуального законодавства, а й колізійними нормами, які містяться перш за все у двосторонніх міжнародних договорах про правову допомогу та інших міжнародних договорах.

Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, у тому числі й питання щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються з урахуванням Закону України "Про міжнародне приватне право".

Закон України "Про міжнародне приватне право" визначає приватноправові відносини, як відносини, що ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб'єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про міжнародне приватне право" іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Дія міжнародних договорів України на території України регулюється ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", згідно якої чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Аналогічні норми закріплені також в ч. 3 ст. 4 ГПК України.

Відповідно до ст. 124 ГПК України підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

В договорах (контрактах) сторони користуються наданим їм правом вибору права, закріпленим ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право", і зазначають законодавство, яке має бути застосовано судом при вирішенні спорів та розбіжностей між сторонами.

Згідно з п. п. 1, 2 ст. 25 Закону України "Про міжнародне приватне право" особистим законом юридичної особи вважається право держави місцезнаходження юридичної особи. Для цілей цього Закону місцезнаходженням юридичної особи є держава, в якій юридична особа зареєстрована або іншим чином створена згідно з правом цієї держави.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про міжнародне приватне право" цивільна правоздатність та дієздатність юридичної особи визначаються особистим законом юридичної особи.

Місцезнаходженням відповідача є Великобританія, що не спростовується сторонами.

У позовній заяві зазначено, що позивач - Компанія з управління активами Центрального банку Ісландії - отримав право вимоги до Оранж Інтернешнал Інвестментс ЮК ЛТД (ОПЛ) в 2014 році за кредитними договорами на загальну суму 5.178.465,51 доларів США, що надавалися на підставі Рамкової угоди від 09.07.2007.

Відповідно умов до п. 9.1 Рамкової угоди від 09.07.2007 дана угода регулюється правом Ісландії. Будь-які суперечки, які виникають у зв'язку із виконанням даної угоди, мають бути передані окружному суду м. Рейк'явік.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Проте, як зазначалось вище, п. 9.1 Рамкової угоди від 09.07.2007 передбачено, що будь-які суперечки, які виникають у зв'язку із виконанням даної угоди, мають бути передані окружному суду м. Рейк'явік, Ісландія, а тому, місцевий суд дійшов правильного висновку, що даний спір не підлягає розгляду в господарських судах України.

Колегія суддів також відзначає, що в позовній заяві, обґрунтовуючи підсудність даної справи Господарському суду Львівської області, позивач зазначив, що відповідач має відкритий у ПАТ АКБ "Львів" рахунок. При цьому позивач посилався на вищенаведений п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право".

Однак, зазначаючи у позовній заяві, що грошові кошти є річчю, а отже і майном, позивач не надав місцевому суду належних та допустимих доказів наявності на відкритому у ПАТ АКБ "Львів" рахунку відповідача грошових коштів. Також позивач не надав місцевому суду належних та допустимих відомостей про фактичний стан зазначеного рахунку.

Колегія суддів відзначає, що вказані обставини мали б бути доведеними позивачем на час його звернення до суду першої інстанції, адже ненадання відповідних доказів позбавляє місцевий суд можливості застосувати положення п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право".

Обґрунтовуючи підсудність справи, Компанія з управління активами Центрального банку Ісландії також посилалася на ч. 3 ст. 16 ГПК України, в якій зазначено, що справи у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна.

Місцевий суд вірно зазначив, що предметом спору відповідно до позовної заяви є стягнення заборгованості за кредитними договорами, а не спір про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Згідно зі ст. 111-13 ГПК України касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

Згідно зі ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 111-9 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

На думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність фактичних та правових підстав для відмови у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України є законним, обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства і наявним у справі матеріалам, а тому ухвала місцевого суду підлягає залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 49, 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11, 111-13 ГПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Компанії Оранж Інтернешнал Інвестментс ЮК ЛТД (ОПЛ) (Orange International Investment UK LTD (OIIL) задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 скасувати, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.12.2015 у справі № 914/4114/15 залишити в силі.

Стягнути з Компанії з управління активами Центрального Банку Ісландії (ЕЗІ) (Asset Holding company of the Central Bank of Iceland (ESI) на користь Компанії Оранж Інтернешнал Інвестментс ЮК ЛТД (ОПЛ) (Orange International Investment UK LTD (OIIL) 1.378,00 грн. судових витрат.

Видачу наказу із зазначенням відповідних реквізитів доручити Господарському суду Львівської області.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
О.В. Попікова