РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2016 р. Справа № 19/5025/918/12

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуюча суддя Сініцина Л.М.

судді Бучинська Г.Б.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю промислово-комерційна фірма "КОНО" від 26.02.2016 р. на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 22.02.16 р. у справі № 19/5025/918/12

за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю промислово-комерційна фірма "КОНО"

до відповідача ОСОБА_3 підприємства "Явір-Інвест"

про стягнення 5 544 020 грн 51 коп.

та зустрічним позовом ОСОБА_3 підприємства "Явір-Інвест"

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю промислово-комерційна фірма "КОНО"

про стягнення 5 552 573 грн 34 коп.

за участю представників:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним): не з'явився;

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним): ОСОБА_4 - представник, довіреність в справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 22.02.2016 р. у справі № 19/5025/918/12 (головуюча суддя Виноградова В.В., судді Муха М.Є., Субботіна Л.О.) частково задоволено заяву ОСОБА_3 підприємства "Явір-Інвест" (від 11.02.2016 р.) про визнання наказу господарського суду Хмельницької області у справі № 19/5025/918/12 від 10.06.2014 р. таким, що не підлягає виконанню повністю; визнано наказ господарського суду Хмельницької області по справі № 19/5025/918/12 від 10.06.2014 р. про стягнення з ВКП "Явір-Інвест" на користь ТзОВ ПКФ "КОНО" 1661137,66 грн. боргу, 104748,61 грн. 3 % річних, 1850857,78 грн. штрафу, 63492,59 грн. витрат на оплату судового збору таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 1631424,40 грн. боргу; у задоволенні решти заяви відмовлено. При винесенні ухвали суд виходив з того, що судові рішення господарських судів у справі № 914/260/15 є такими, що в порядку частини 2 статті 35 ГПК України, мають преюдиціальне значення для справи № 19/5025/918/12. Вказані рішення суду на час розгляду даної справи є чинними та набрали законної сили.

Не погоджуючись із даною ухвалою, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю промислово-комерційна фірма "КОНО" звернулося з апеляційною скаргою від 26.02.2016 р., в якій просило її задоволити; скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 22.02.2016 р. у справі № 19/5025/918/12; прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви за № 11/02 від 11.02.2016 р. відмовити повністю; судові витрати покласти на ВКП "Явір-Інвест", посилаючись на те, що оскаржувана ухвала винесена внаслідок неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведення обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими. Суд, розглядаючи дану заяву, надав перевагу рішенню господарського суду Львівської області від 14.05.2015 р. у справі № 914/260/15 та залишив поза увагою діюче, раніше прийняте, ніким не скасоване рішення господарського суду Хмельницької області від 07.02.2014 р. у справі № 19/5025/918/12, яким позов позивача до відповідача про стягнення 5544020,51 грн., з яких 1661137,66 грн. боргу, 104885,03 грн. 3 % річних, 3777997,82 грн. штрафних санкцій задоволено частково, яке постановою Вищого господарського суду України від 23.07.2014 р. змінено в частині зменшення розміру штрафу з 3701715,56 грн. до 2000000,00 грн. Наявність боргу встановлена рішенням суду від 07.02.2014 р. у справі № 19/5025/918/12, а від так таке рішення є преюдиційним, це означає, що всі органи і організації, які досліджують повторні факти та відносини, істинність яких один раз встановлена судом, зобов'язані покласти в основу своєї діяльності і своїх постанов факти і відносини в тому вигляді, у якому вони були констатовані в рішенні, що набрало законної сили. Сторона, яка засновує вимоги на правовідносинах, що були повністю або частково предметом судового рішення, що набрало законної сили, не повинна доказувати наявність правовідносин і елементів, його складових, а також юридичних фактів, що є в основі правовідносин. Нехтування рішенням суду від 07.02.2014 р. у справі № 19/5025/918/12 підтверджує позицію скаржника, що суд, виносячи оскаржувану ухвалу, неповно з'ясував обставини, що мають значення. Господарським судом Львівської області встановлений певний юридичний факт, який відбувся в минулому та підтверджує зарахування однорідних вимог, а від так припинення зобов'язання відповідача з оплати позивачу заборгованості за поставлений товар на суму 1888998,90 грн. на підставі договору про зарахування вимог саме 25.01.2012 р., тобто, до вирішення господарської справи № 19/5025/918/12 по суті та набрання рішенням законної сили. Рішення господарського суду Львівської області від 14.05.2015 р. ніяким чином не впливає на обставини та факти, що виникли вже після винесення судом рішення від 07.02.2014 р. у справі № 19/5025/918/12. Жодних із передбачених статтею 117 ГПК України підстав заявником в поданій заяві про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, не наведено, а отже у суду були відсутні підстави для винесення оскаржуваної ухвали. Суд першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали взяв до уваги тільки пояснення та доводи відповідача, а заперечення скаржника, були проігноровані.

Виробничо-комерційне підприємство "Явір-Інвест" у відзиві на апеляційну скаргу просило у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю, а ухвалу господарського суду Хмельницької області від 22.02.2016 р. залишити без змін, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.04.2014 р. рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою ВГСУ від 23.07.2014 р. вказані судові рішення у даній справі змінено в частині стягнення з ТзОВ ПКФ "КОНО" на користь ВКП "Явір-Інвест" штрафу, зменшивши суму штрафу з 3701715,56 грн. до 2000000 грн. У решті рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишені без змін. За результатами розгляду справи господарським судом Хмельницької області було видано сторонам відповідні накази. В подальшому, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 11.11.2014 р. (з урахуванням ухвали 19.11.2014 р.) наказ господарського суду Хмельницької області по справі № 19/5025/918/12 від 10.06.2014 р. про стягнення з ВКП "Явір-Інвест" на користь ТзОВ ПКФ "Коно" 1661137,66 грн. боргу, 104748,61 грн. 3 % річних, 1850857,78 грн. штрафу, 63492,59 грн. витрат на оплату судового збору визнаний таким, що не підлягає виконанню частково в сумі 2048812,24 грн., з яких 29713,26 грн. боргу, 104748,61 грн. 3 % річних, 1850857,78 грн. штрафу та 63492,59 грн. судового збору. Тобто, виходячи зі змісту зазначеної ухвали, наказ залишився не визнаним таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення 1631424,40 грн. боргу. На даний час судовий наказ не виконано. Рішенням господарського суду Львівської області від 14.05.2015 р. у справі № 914/260/15, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 р. частково задоволено позов ВКП "Явір-Інвест" до ТОВ ПКФ "КОНО" та вирішено, зокрема, визнати відсутнім у ТзОВ промислово - комерційної фірми "КОНО" право на стягнення з ВКП "Явір-Інвест" боргу в сумі 1661137,66 грн. за поставлений товар згідно договору поставки № 08/11 від 22.08.2011 р. На даний час рішення господарського суду Львівської області від 14.05.2015 р. у справі № 914/260/15 набрало законної сили. Заборгованість по договору поставки № 08/11 укладеного 22.08.2011 р. між сторонами, з боку ВКП "Явір-Інвест" відсутня у зв'язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а навпаки наявна заборгованість з боку ТзОВ ПКФ "КОНО" перед ВКП "Явір-Інвест" в сумі 227861,90 грн., що підтверджено вказаним рішенням від 14.05.2015 р. у справі № 914/260/15. Однією із підстав передбачених статті 117 ГПК України є відсутність обов'язку боржника повністю або частково з інших причин. У даному випадку згідно з рішенням від 14.05.2015р. у справі № 914/260/15, зокрема, у ТзОВ ПКФ "КОНО" відсутнє право на стягнення з ВКП "Явір-Інвест" боргу в сумі 1661137,66 грн., а відтак відсутній обов'язок останнього сплатити борг в сумі 1661137,66 грн. Надавши належну оцінку всім доказам та дослідивши всі обставини справи, суд першої інстанції прийняв законне, об'єктивне та обґрунтоване рішення про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

11.04.2016 р. від ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю промислово-комерційна фірма "КОНО" (апелянта) надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

В судове засідання 13.04.2016 р. апелянт явку представника не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду) (а.с.84).

Оскільки явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, сторони, належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника апелянта.

Відповідно до частин 1, 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК України) у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Представник ВКП "Явір-Інвест" у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив з підстав викладених у відзиві на неї; просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення представника; розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу; перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

11.04.2016 р. від ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю промислово-комерційна фірма "КОНО" надійшло клопотання від 07.04.2016 р., в якому апелянт, керуючись положеннями статті 79 ГПК України та у зв'язку з розглядом у ВГСУ касаційної скарги ТзОВ промислово-комерційна фірма "КОНО" на рішення господарського суду Львівської області від 14.05.2015 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 р. у справі № 914/260/15, що лягло в основу оскаржуваної ухвали господарського суду Хмельницької області від 22.02.2016 р., просить зупинити провадження у справі № 19/5025/918/12 до вирішення питання по касаційній скарзі, розгляд якої призначено ВГСУ на 19.04.2016 р. о 10.25 год. На підтвердження даного клопотання товариством додано ухвали Вищого господарського суду України у справі № 914/260/15, з Єдиного державного реєстру судових рішень, від 21.03.2016 р. про прийняття касаційної скарги до провадження та призначення її до розгляду на 05.04.2016 р. та від 05.04.2016 р. про відкладення розгляду апеляційної скарги на 19.04.2016 р. (а.с.86-87, 89-91).

Дане клопотання до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Частина 1 даної статті встановлює обов'язок господарського суду зупинити провадження у справі у зв'язку з неможливістю розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом. Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами.

Згідно абзаців 2, 3 пункту 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 8 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Оскаржувана ухвала про визнання частково наказу від 10.06.2014 р. у справі № 19/5025/918/12 таким, що не підлягає виконанню, прийнята судом першої інстанції, зокрема, з урахуванням, рішення господарського суду Львівської області від 14.05.2015 р. та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 р. у справі № 914/260/15, які були чинними та набрали законної сили, в порядку частини 2 статті 35 ГПК України.

За наведених обставин, враховуючи вищевикладене, строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду згідно статті 102 ГПК України та можливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні апеляційного господарського суду, колегія суддів не вбачає підстав та необхідності зупинення провадження у справі № 19/5025/918/12.

Крім того, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що у разі скасування Вищим господарським судом України, при розгляді касаційної скарги у справі № 914/260/15, рішення господарського суду Львівської області та постанови Львівського апеляційного господарського суду у справі № 914/260/15, апелянт вправі на підставі статей 112-113 ГПК України звернутися до господарського суду із заявою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, що є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 07.02.2014 р. у справі № 19/5025/918/12 позов ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю промислово-комерційна фірма "КОНО" (далі ТзОВ ПКФ "КОНО") до ОСОБА_3 підприємства "Явір-Інвест" (далі ВКП "Явір-Інвест") про стягнення 5544020,51 грн., з яких 1661137,66 грн. боргу, 104885,03 грн. 3 % річних, 3777997,82 грн. штрафних санкцій задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 1661137,66 грн. боргу, 104748,61 грн. 3 % річних, 1850857,78 грн. штрафу, 63492,59 грн. витрат на оплату судового збору; в решті позову відмовлено; стягнуто з позивача на користь відповідача 92,24 грн. витрат на оплату експертизи. Зустрічний позов ОСОБА_3 підприємства "Явір-Інвест" до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю промислово-комерційна фірма "КОНО" про стягнення 5552573,34 грн. штрафу задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 3701715,56 грн. штрафу, 48720 грн. витрат на оплату судового збору; в решті позову відмовлено (а.с.35-41).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.04.2014 р. у справі № 19/5025/918/12 рішення господарського суду Хмельницької області від 07.02.2014 р. залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю промислово-комерційна фірма "КОНО" - без задоволення (а.с.99-104).

Постановою Вищого господарського суду України від 23.07.2014 р. рішення господарського суду Хмельницької області від 07.02.2014 р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 09.04.2014 р. в частині стягнення з ТОВ промислово-комерційна фірма "КОНО" на користь ВКП "Явір-Інвест" штрафу змінено, зменшивши суму штрафу з 3701715,56 грн. до 2000000,00 грн. У решті рішення господарського суду Хмельницької області від 07.02.2014 р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 09.04.2014 р. залишено без змін (а.с.105-107).

На виконання постанови ВГСУ від 23.07.2014 р. господарським судом Хмельницької області видано відповідні накази а.с.108-111).

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 11.11.2014 р. (враховуючи ухвалу про виправлення описки від 19.11.2014 р.) задоволено заяву ВКП "Явір-Інвест" про визнання наказу господарського суду Хмельницької області у справі № 19/5025/918/12 від 10.06.2014 р. про стягнення з ВКП "Явір-Інвест" на користь ТзОВ ПКФ "КОНО" 1661137,66 грн. боргу, 104748,61 грн. 3 % річних, 1850857,78 грн. штрафу, 63492,59 грн. витрат на оплату судового збору таким, що не підлягає виконанню частково, визнано наказ господарського суду Хмельницької області у справі № 19/5025/918/12 від 10.06.2014 р. про стягнення з ВКП "Явір-Інвест" на користь ТзОВ ПКФ "КОНО" 1661137,66 грн. боргу, 104748,61 грн. 3 % річних, 1850857,78 грн. штрафу, 63492,59 грн. витрат на оплату судового збору таким, що не підлягає виконанню частково в сумі 29713,26 грн. боргу, 104748,61 грн. 3 % річних, 1850857,78 грн. штрафу та 63492,59 грн. судового збору (а.с.42-44).

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 11.12.2014 р. задоволено заяву ВКП "Явір-Інвест" про перегляд рішення господарського суду Хмельницької області від 07.02.2014 р. по справі № 19/5025/918/12 за нововиявленими обставинами, рішення господарського суду від 07.02.2014 р. у справі № 19/5025/918/12 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов ТзОВ ПКФ "КОНО" до ВКП "Явір-Інвест" про стягнення 5544020,51 грн., з яких 1661137,66 грн. боргу, 104885,03 грн. 3 % річних, 3777997,82 грн. штрафних санкцій задоволено частково та стягнуто з ВКП "Явір-Інвест" на користь ТзОВ ПКФ "КОНО" 10977,48 грн. 3 % річних, 127,47 грн. витрат на оплату судового збору, в решті позову відмовлено У зустрічному позові ВКП "Явір-Інвест" до ТзОВ ПКФ "КОНО" про стягнення 5552573,34 грн. штрафу відмовлено та стягнуто з ТзОВ "ПКФ "КОНО" на користь ВКП "Явір-Інвест" 18270 грн. витрат по оплаті судового збору за подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (а.с.112-119).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.02.2015 р. апеляційну скаргу ТзОВ ПКФ "КОНО" задоволено; рішення господарського суду Хмельницької області від 11.12.2014 р. у справі № 19/5025/918/12 скасовано; відмовлено у задоволенні заяви ВКП "Явір-Інвест" про перегляд рішення господарського суду Хмельницької області від 07.02.2014 р. у справі № 19/5025/918/12 за нововиявленими обставинами; рішення залишено без змін; стягнуто з ВКП "Явір-Інвест" на користь ТзОВ промислово-комерційна фірма "КОНО" 36540,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.120-123)

Постановою Вищого господарського суду України від 09.06.2015 р. рішення господарського суду Хмельницької області від 11.12.2014 р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 27.02.2015 р. у справі № 19/5025/918/12 скасовано з передачею справи на розгляд господарського суду Хмельницької області зі стадії прийняття до провадження заяви ВКП "Явір-Інвест" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Хмельницької області від 07.02.2014 р. (а.с.124-126).

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 06.07.2015 р. клопотання виробничо-комерційного підприємства "Явір-Інвест" про поновлення строку звернення до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Хмельницької області від 07.02.2014 р. за № 19/5025/918/12, як пропущений з поважних причин, відхилено, заяву повернуто заявникові.

Рішенням господарського суду Львівської області від 14.05.2015 р. у справі № 914/260/15 частково задоволено позов ОСОБА_3 підприємства "Явір-Інвест" до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю промислово-комерційна фірма "КОНО" про визнання відсутнім права та стягнення 227861,90 грн.; визнано припиненим зобов'язання ОСОБА_3 підприємства "Явір-Інвест" перед ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю промислово-комерційною фірмою "КОНО" у розмірі 1888998,90 грн. за укладеним між ними договором поставки № 08/11 від 22.08.2011 р. у зв'язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог; визнано відсутнім у ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю промислово-комерційної фірми "КОНО" право на стягнення з ОСОБА_3 підприємства "Явір-Інвест" боргу в сумі 1661137,66 грн. за поставлений товар згідно договору поставки № 08/11 від 22.08.2011 р. ; визнано відсутнім у ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю промислово-комерційної фірми "КОНО" право на нарахування ОСОБА_3 підприємству "Явір-Інвест" штрафних санкцій відповідно до додаткової угоди № 8 від 25.10.2011 р. до договору поставки № 08/11 від 22.08.2011 р., якою передбачена двостороння відповідальність в розмірі 20 % від ціни договору за порушення строків поставки товару і оплати його вартості; стягнуто з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю промислово-комерційної фірми "КОНО" на користь ОСОБА_3 підприємства "Явір-Інвест" надмірно сплачені кошти в сумі 227861,90 грн. та 7602,24 грн. судового збору; в решті позовних вимог - відмовлено (а.с.3-10).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 р. у справі № 914/260/15 (після повторного нового розгляду апеляційною інстанцією) рішення господарського суду Львівської області від 14.05.2015 р. у справі № 914/260/15 залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю промислово комерційної фірми "КОНО" б/н від 27.05.2015 р. - без задоволення (а.с.11-17).

11.02.2016 р. на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла заява ВКП "Явір-Інвест" (№ 11/02-1 від 11.02.2016 р.) про визнання наказу господарського суду Хмельницької області від 10.06.2014 р. по справі № 19/5025/918/12 таким, що не підлягає виконанню та про зупинення виконавчого провадження № 44839952 по виконанню наказу господарського суду Хмельницької області № 19/5025/918/12 від 10.06.2014 р. на період розгляду заяви. Вказана заява мотивована посиланням на рішення господарського суду Львівської області від 14.05.2015 р. у справі № 914/260/15, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 р. і набрало законної сили, та на те, що на даний час заборгованість по договору поставки № 08/11, укладеному 22.08.2011 р. між ВКП "Явір-Інвест" та ТзОВ ПКФ "КОНО", з боку ВКП "Явір-Інвест" відсутня в зв'язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а навпаки наявна заборгованість з боку ТзОВ ПКФ "Коно" перед ВКП "Явір-Інвест" в сумі 227861,90 грн., що підтверджено рішенням господарського суду Львівської області від 14.05.2015 р. по справі № 914/260/15 (а.с.1-2).

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 ГПК України визначено, що рішення господарського суду, що набрали законної сили, виконуються у порядку, встановленому цим Кодексом і Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно частини 1 статті 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин 2, 4 статті 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Пунктом 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 р. № 9 зазначено, що частина 4 статті 117 ГПК України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно статті 601 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Частиною 3 статті 203 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

За змістом названих правових норм залік можливий лише при наявності таких умов: вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов'язань між двома особами, де кредитор одного зобов'язання є боржником іншого, те саме повинно бути і з боржником; однорідні, тобто, можна зарахувати грошовий борг проти грошового, а також необхідно, щоб за обома вимогами настав вже строк виконання, оскільки не можна пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не підлягає виконанню.

При цьому, характер зобов'язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Відповідно до статті 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Слід також зазначити, що згідно з приписами статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" регулювання правовідносин у сфері виконавчого провадження не обмежується лише цим Законом, а здійснюється "на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону, та інших законів...", добровільне виконання може здійснюватись у будь-який, передбачений чинним законодавством спосіб, або у спосіб, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Також не містять обмежень щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконання судового рішення стаття 203 ГК України і стаття 601 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.01.2012 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про зарахування зустрічних вимог по договору поставки № 08/11 від 22.08.2011 р., пунктом 1.1 якого передбачено, що постачальник та покупець, маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, прийшли до угоди, на підставі статті 601 Цивільного кодексу України, про зустрічне виконання зобов'язань по укладеному між сторонами договору поставки № 08/11 від 22.08.2011 р. (а.с.34).

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду Львівської області від 14.05.2015 р. у справі № 914/260/15, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 р., що набрало законної сили, було, зокрема, визнано припиненим зобов'язання ВКП "Явір-Інвест" перед ТзОВ ПКФ "КОНО" у розмірі 1888998,90 грн. за укладеним між ними договором поставки № 08/11 від 22.08.2011 р. у зв'язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог; визнано відсутнім у ТзОВ ПКФ "КОНО" права на стягнення з ВКП "Явір-Інвест" боргу в сумі 1661137,66 грн. за поставлений товар згідно договору поставки № 08/11 від 22.08.2011 р. Приймаючи вказане рішення, суд прийшов до висновку, що, враховуючи факт укладення договору про зарахування вимог від 25.01.2012 р., припинилися зобов'язання позивача з оплати відповідачу заборгованості за поставлений товар на суму 1888998,90 грн. При цьому судом встановлено, що в суму 1888998,90 грн. входить сума заборгованості позивача у розмірі 1661137,66 грн., яка заявлена відповідачем до стягнення у справі № 19/5025/918/12. Враховуючи пункт 7.1 договору про зарахування вимог від 25.01.2012 р., яким обумовлено, що з моменту підписання цього договору додаткова угода № 8 від 25.10.2011 р., якою передбачена відповідальність сторін за порушення умов договору в розмірі 20 % від загальної ціни договору, розривається та втрачає юридичну силу і сторони не є зобов'язаними по сплаті штрафних санкцій, суд визнав відсутнім у ТзОВ ПКФ "КОНО" право на нарахування ВКП "Явір-Інвест" штрафних санкцій відповідно до додаткової угоди № 8 від 25.10.2011 р. до договору поставки № 08/11 від 22.08.2011 р. в розмірі 20 % від ціни договору (а.с.6, 8).

Згідно частини 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р., з подальшими змінами та доповненнями, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Частиною 3 статті 35 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальність - це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Відповідно до пункту 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.11.2011 р. "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції", із подальшими змінами та доповненнями, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Пунктом 10 постанови пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 р. "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Отже, з урахуванням обставин справи та частини 3 статті 35 ГПК України суд першої інстанції правомірно врахував факти встановлені вищезазначеними судовими рішеннями господарських судів у справі № 914/260/15 такими, що мають преюдиціальне значення для справи № 19/5025/918/12.

Рішення суду першої інстанції від 14.05.2015 р. у справі № 914/260/15, станом на 22.02.2016 р., тобто, на час винесення судом оскаржуваної ухвали, є чинним та таким, що набрало законної сили.

Даним рішенням суду від 14.05.2015 р. у справі № 914/260/15 визнано припиненим зобов'язання ВКП "Явір-Інвест" перед ТзОВ ПКФ "КОНО" зі сплати 1888998,90 грн. (в тому числі заборгованість у розмірі 1661137,66 грн., яка заявлена до стягнення у справі № 19/5025/918/12) за укладеним між ними договором поставки № 08/11 від 22.08.2011 р. у зв'язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог; визнано відсутнім у ТзОВ ПКФ "КОНО" право на стягнення з ВКП "Явір- Інвест" 1661137,66 грн. за поставлений товар згідно договору поставки № 08/11 від 22.08.2011 р. та право зі сплати штрафних санкцій відповідно до додаткової угоди № 8 від 25.10.2011 р. до договору поставки № 08/11 від 22.08.2011 р., якою передбачена двостороння відповідальність в розмірі 20 % від ціни договору за порушення строків поставки товару і оплати його вартості.

Так, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 11.11.2014 р. (з урахуванням ухвали 19.11.2014 р.) наказ господарського суду Хмельницької області по справі № 19/5025/918/12 від 10.06.2014 р. про стягнення з ВКП "Явір-Інвест" на користь ТзОВ ПКФ "КОНО" 1661137,66 грн. боргу, 104748,61 грн. 3 % річних, 1850857,78 грн. штрафу, 63492,59 грн. витрат на оплату судового збору визнаний таким, що не підлягає виконанню частково в сумі 2048 812,24 грн., з яких 29713,26 грн. боргу, 104748,61 грн. 3 % річних, 1850857,78 грн. штрафу та 63492,59 грн. судового збору.

Отже, виходячи зі змісту зазначеної ухвали, наказ залишився не визнаним таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення 1631424,40 грн. боргу.

З урахуванням вищевикладеного та норм чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ господарського суду Хмельницької області у справі № 19/5025/918/12 від 10.06.2014 р. про стягнення з ВКП "Явір-Інвест" на користь ТзОВ ПКФ "Коно" 1661137,66 грн. боргу, 104748,61 грн. 3 % річних, 1850857,78 грн. штрафу, 63492,59 грн. витрат на оплату судового збору слід визнати таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 1631424,40 грн. основного боргу.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що з урахуванням рішення господарського суду Львівської області від 14.05.2015 р. у справі № 914/260/15, а також ухвали господарського суду Хмельницької області від 11.11.2014 р. (з урахуванням ухвали від 19.11.2014 р.), заява ВКП "Явір-Інвест" (від 11.02.2016р.) про визнання наказу господарського суду Хмельницької області у справі № 19/5025/918/12 від 10.06.2014 р. таким, що не підлягає виконанню повністю, підлягає задоволенню частково.

Згідно частини 1 статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що рішення господарського суду Львівської області від 14.05.2015р. у справі № 914/260/15 ніяким чином не впливає на обставини та факти, що виникли вже після винесення судом рішення від 07.04.2014 р. у справі № 19/5025/918/12, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема, наявністю відповідних судових рішень, прийнятих пізніше та обов'язкових до виконання.

Доводи апелянта щодо того, що заявником не наведено жодної з передбачених статтею 117 ГПК України підстав визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, не заслуговують на увагу, оскільки однією із зазначених підстав є відсутність обов'язку боржника повністю або частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. У даному випадку, як вже було зазначено, рішенням господарського суду Львівської області від 14.05.2015 р. у справі № 914/260/15 у ТзОВ ПКФ "КОНО" визнано відсутнім право на стягнення з ВКП "Явір-Інвест" боргу в сумі 1661137,66 грн., а відтак відсутній кореспондуючий цьому праву обов'язок ВКП "Явір-Інвест" сплатити борг в сумі 1661137,66 грн.

Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали взяв до уваги тільки пояснення та доводи відповідача, а його заперечення проігнорував, не відповідає дійсності. оскільки, суд надав належну оцінку всім доказам та дослідив всі обставини справи.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, не ґрунтуються на нормах законодавства, що регулюють дані правовідносини, тому не впливають на висновки суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду.

Оскаржувану ухвалу судом першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права та повним дослідженням усіх обставин справи.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення.

Апеляційний господарський суд залишає ухвалу місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення, якщо ухвала є законною та обґрунтованою.

За таких обставин, підстав для скасування ухвали не вбачається, апеляційна скарга позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю промислово-комерційна фірма "КОНО" від 26.02.2016 р. до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 22.02.2016 р. у справі № 19/5025/918/12 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю промислово-комерційна фірма "КОНО" від 26.02.2016 р. - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуюча суддя Л.М. Сініцина

Судді Г.Б. Бучинська

ОСОБА_1