РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016Справа №910/905/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Креатив" до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", третя особа на стороні позивача ТОВ "Креатив Постач" про визнання недійсним договору, за участю представників позивача - не з'явився, відповідача - Канципи Є.С., довіреність №19/3-02/151 від 19.11.2015 року, третьої особи - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору кредитної лінії №1 від 14.01.2014 року, який було укладено між Приватним акціонерним товариством "Креатив" та Публічноим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України".

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.01.2016 року порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 08.02.2016 року.

08.02.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 17.02.2016 року.

11.02.2016 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову.

17.02.2016 року позивачем в судовому засіданні надано клопотання про призначення колегіального розгляду справи.

09.03.2016 року відповідачем через канцелярію суду надано письмові пояснення на позовну заяву.

09.03.2016 року позивачем через канцелярію суду надано клопотання про призначення колегіального розгляду справи.

09.03.2016 року позивачем через канцелярію суду надано клопотання про залучення до участі в справі в якості третіх осіб Публічну компанію з обмеженою відповідальністю О Джей Ес Сі Креатив Груп Паблік Лімітед та Публічне акціонерне товариство «Креатив Груп».

23.03.2016 року відповідачем через канцелярію суду надано заперечення на клопотання позивача про залучення третіх осіб.

23.03.2016 року в судовому засіданні розглянуто клопотання позивача від 09.03.2016 року про залучення до участі в справі в якості третіх осіб Публічну компанію з обмеженою відповідальністю О Джей Ес Сі Креатив Груп Паблік Лімітед та Публічне акціонерне товариство «Креатив Груп», в задоволенні якого судом відмовлено зважаючи на те, що суду не надано жодного належного доказу на підтвердження того факту, що рішення по даній справі якимось чином вплине на права та обов'язки вказаних осіб.

23.03.2016 року в судовому засіданні розглянуто клопотання позивача від 17.02.2016 року та від 09.03.2016 року про призначення колегіального розгляду справи в задоволенні яких судом відмовлено за безпідставністю.

Представники позивача та третьої особи в судове засідання 04.04.2016 року не з'явилися, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення представників позивача та третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представників позивача та третьої особи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.01.14 між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (далі за текстом - банк) та Приватним акціонерним товариством "Креатив" (далі за текстом - позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 1, що діє зі змінами та доповненнями внесеними: додатковим договором № 1 від 14.01.15 до договору кредитної лінії № 1 від 14.01.14; додатковим договором № 2 від 27.02.15 до договору кредитної лінії № 1 від 14.01.14; додатковим договором № 3 від 31.03.15 до договору кредитної лінії № 1 від 14.01.14; додатковим договором № 4 від 29.05.15 до договору кредитної лінії № 1 від 14.01.14; додатковим договором № 5 від 30.06.15 до договору кредитної лінії № 1 від 14.01.14; додатковим договором № 6 від 31.08.15 до договору кредитної лінії № 1 від 14.01.14 року (далі за текстом - кредитний договір), згідно якого банк зобов'язався надати позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у вигляду відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом кредитування в розмірі 20 000 000, 00 (двадцять мільйонів) доларів США з остаточним терміном повернення кредитних коштів не пізніше 15.01.17 у порядку та на умовах, визначених кредитним договором.

Пунктом 2.7.3. кредитного договору передбачено, що нараховані за період з першого дня видачі кредиту або з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по останній день повернення позичальником кредиту (або його частини) проценти повинні бути сплачені позичальником не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітнім, а в разі дострокового повернення кредиту - одночасно з погашенням кредиту. Перший раз позичальник сплачує проценти не пізніше "10" лютого 2014 року.

Зобов'язання банка по наданню кредиту за кредитним договором виконано повністю, 16.01.14 банком надано транш у розмірі 20 000 000, 00 доларів США, що підтверджується виписками по рахунку обліку заборгованості позичальника. Заперечення позичальника та поручителя щодо таких обставин відсутні.

Згідно з п.п. 2.3.4 кредитного договору позичальник зобов'язався здійснити погашення кожного траншу не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту його отримання незалежно від діючого ліміту кредитування.

У п.п. 1.1.4 додаткового договору №5 від 30.06.15 до кредитного договору визначено, що у відхилення від узгоджених в пп. 2.3.4 кредитного договору умов погашення кожного траншу, сторони погодили перенести останню дату строку погашення траншу в розмірі 20 000 000,00 (двадцять мільйонів) доларів США на 01.09.15 (включно).

Згідно з п. 2.7 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку і розмірах, визначених цим договором. Проценти нараховуються банком за фіксованою процентною ставкою.

У відповідності до п. 2.7.1 кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі фіксованої процентної ставки в розмірі:

- період до 30.11.14 в розмірі 11 (одинадцять) процентів річних;

- починаючи з 01.12.14 в розмірі 11,5 (одинадцять цілих п'ять десятих) процентів річних.

Підпунктом 2.7.3. кредитного договору передбачено, що нараховані за період з першого дня видачі кредиту або з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по день повернення позичальником кредиту (або його частини) проценти сплачуються позичальником не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітнім, а в разі дострокового повернення кредиту - одночасно з погашенням кредиту.

У відповідності до п.5.3.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний належним чином виконувати всі умови кредитного договору та взяті на себе цим договором зобов'язання.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що спірний договір був укладений внаслідок зловмисної домовленості попереднього керівництва позивача та відповідача (банку) тому на підставі ч. 1 ст. 232 Цивільного кодексу України підлягає визнанню недійсним.

Частиною 1 статті 232 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.09 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено того, що ОСОБА_3, який на час укладення спірного договору займав посаду Генерального директора позивача та діяв на підставі статуту, як представник Приватного акціонерного товариства "Креатив", вступив при укладенні оспорюваного кредитного договору з ОСОБА_4, який на час укладення спірного договору займав посаду начальника філії - Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» та діяв на підставі довіреності від 10.06.2013 року, посвідченої, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосєвим В.В. зареєстрованої в реєстрі за №2051, як представником ПАТ «Державний ощадний банк України», в зловмисну домовленість.

Окрім того, позивачем не надано суду доказів звернення до правоохоронних органів з метою встановлення та перевірки зазначених ним обставин зловмисної домовленості при укладенні спірного кредитного договору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Позивачем за заявленими вимогами та їх правовими підставами не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочинів недійсними.

За таких обставин, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, і тому у позові слід відмовити.

Судові витрати відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 11.04.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна