КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2016 р. Справа№ 14/5026/590/2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Гарник Л.Л.

Остапенка О.М.

за участі представників сторін:

ПАТ "БМ Банк" - Павловський О.М,, довір. №05-5/31 від 24.02.2016

арбітражного керуючого (Короткої А.В.) - Коротка А.В., довір. №05/16 від 30.03.2016

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства

"БМ Банк"

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.02.2016

у справі №14/5026/590/2012 (суддя Хабазня Ю.А.)

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Христинівка-Агро"

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25.02.2016 у справі №14/5026/590/2012 затверджено звіт ліквідатора банкрута про проведення ліквідаційної процедури банкрута зі звітом про оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого на суму 96215,85 грн та доданий до нього ліквідаційний баланс. Ліквідовано товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Христинівка-Агро" як юридичну особу у зв'язку з банкрутством. Провадження у справі припинено.

Не погоджуючись, публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) "БМ Банк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вказану ухвалу та повернути справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 (в складі колегії суддів: Верховець А.А. - головуючий, Остапенко О.М., Гарник Л.Л.) скаргу було прийнято до провадження, призначено до розгляду в засіданні 24.03.2016, ухвалою від 24.03.2016 розгляд справи відкладався на 06.04.2016.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскарженої ухвали, скаржником вказано на порушення місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, що призвели до прийняття неправильного рішення, наголошуючи на тому, що суд не надав належної оцінки звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута, змісту вчинених в межах ліквідаційної процедури заходів, результатам діяльності ліквідатора та передчасністю ліквідації.

Наголошено на тому, що ліквідатором не було вчинено відповідних запитів до державних органів, які реєструють обтяження (заборону відчуження) рухомого та нерухомого майна, внаслідок чого не виявлено можливих заставних кредиторів боржника та можливих активів боржника, які перебувають під обтяженнями, що раніше констатовані судом недоліки в діяльності не усунуто, формально і не в повній мірі виконано обов'язки по виявленню майна боржника, дебіторів банкрута, не проведена претензійно-позовна робота тощо.

Зазначено про те, що ліквідатором не вчинено належних заходів, що призвело до неможливості сформувати ліквідаційну масу для задоволення вимог кредиторів, не проведено роботу з правоохоронними органами, зокрема, пов'язаної розглядом кримінальної справи Христинівським районним судом Черкаської області відносно посадових осіб боржника. В засіданні суду апеляційної інстанції доповнено доводи посиланням на те, що боржник є основним кредитором в зобов'язаннях перед банком, в забезпечення виконання яких укладено відповідні договори з третіми особами, що і договори у зв'язку з його ліквідацію будуть припинені.

Ліквідатором банкрута було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про необґрунтованість поданої скарги, наголошено на тому, що ознайомившись з матеріалами вказаної кримінальної справи, ліквідатором встановлено, що відсутня документації за якою може бути стягнена дебіторська заборгованість чи повернено майно банкрута, долучено копію постанови суду від 20.10.2015 згідно з якою у зв'язку з закінченням строку давності справу закрито та посадових осіб боржника звільнено від відповідальності за нереабілітуючими обставинами. Наведені інші доводи і міркування в підтвердження викладених обставин.

Досліджуючи матеріали справи, оцінюючи наявні докази, колегія суддів відзначає, що відповідно до ст. 4, 4-1 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України господарський суд вирішує спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Частиною 1 ст. 91 ГПК України встановлено, що сторони у справі, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду у випадках, передбачених ст. 106 цього Кодексу, п. 1 якої встановлено, що окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду у справах про банкрутство у випадках, передбачених Законом про банкрутство.

Статтею 8 Закону про банкрутство (в редакції з 19.01.2013) встановлено, що ухвали господарського суду, винесені у справі про банкрутство за наслідками розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому ГПК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. В апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство, крім випадків, передбачених ГПК України та цим Законом.

Згідно з ст. 99 ч. 5-6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі про банкрутство. В апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Пунктом 1-1 розд. Х Закону про банкрутство "Прикінцеві та перехідні положення" (в редакції з 19.01.2013) передбачено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Як вбачається з наявних матеріалів, ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11.04.2012 було порушено провадження у справі №14/5026/590/2012 про банкрутство ТОВ "Христинівка-Агро" за заявою товариства. Постановою від 15.05.2012 боржника було визнано банкрутом призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Коротку А.В. Боржником було надано суду акт інвентаризації основних засобів від 26.03.2012, проміжний ліквідаційний баланс станом на 30.03.2012 та протокол зборів засновників від 02.04.2012 про його затвердження.

За повідомленням боржника його борги складали 10255754,94 грн, активи - 696270,33 грн (дебіторська заборгованість боржника). В ході заслуховування звіту ліквідатора у судовому засіданні 25.02.2016 судом встановлено, що кредиторами боржника є ТОВ "Зерно-Трейд" на суму 1408171,02 грн, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Украгролізінг" на суму 80280,41 грн, ПАТ "Ерсте Банк" на суму 3445835,23 грн, ТОВ "Зернотрейд" на суму 1408171,02 грн, Христинівська об'єднана державна податкова інспекція на суму 6508821,37 грн, управління Пенсійного фонду України в Христинівському районі на суму 11858,91 грн, АТ "БМ Банк" на суму 3242862,81 грн. Заборгованість перед кредиторами не погашена.

Будь-які дії щодо активів (в т.ч. і майна) боржника ліквідатором банкрута не здійснювались у зв'язку тим, що вони не були виявлені. За рахунок залишку коштів на рахунку банкрута частково погашено витрати ліквідатора банкрута, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство на суму 4718,46 грн та пропорційно розподілено серед вимог кредиторів першої черги 232,34 грн, заборгованість перед кредиторами наступних черг не погашена. Звіт про оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 18.09.2015 №02-01/115/15-2390 на суму 96215,85 грн, затверджений рішенням комітету кредиторів від 18.09.2015.

В засіданні суду першої інстанції з розгляду звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута представник ПАТ "БМ Банк" проти затвердження звіту заперечував з мотивів не встановлення факту затвердження звіту та балансу повноважним складом комітету кредиторів, заперечень по суті звіту не надавши, ліквідатор клопотання про затвердження звіту про здійснену ліквідаційну процедуру та ліквідаційного балансу банкрута підтримав повністю, додатково пояснив, що звіт разом з ліквідаційним балансом, звіт про оплату послуг арбітражного керуючого, аналіз фінансово-господарської діяльності боржника, протокол комітету кредиторів від 18.09.2015 №10 про їх затвердження були направлені ПАТ "БМ Банк" листом від 22.09.2015 №02-01/197/15-590.

Під час ліквідаційної процедури судом розглянуто три скарги ПАТ "БМ Банк" (вх. №11305/14 від 21.05.2014, №10097/15 від 27.04.2015, №16816/15 від 13.07.2015) на дії ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Короткої А.В., за результатами розгляду яких винесено ухвали суду від 12.06.2014, 19.05.2015, 20.08.2015 про відмову у їх задоволенні. Скарг на дії ліквідатора банкрута у зв'язку з поданим на затвердження суду звітом та ліквідаційним балансом до дня судового засідання не надійшло. Кредитори - управління Пенсійного фонду України в Христинівському районі та Христинівська об'єднана державна податкова інспекція явки представників у судове засідання не забезпечили, направили клопотання від 19.02.2016 №864/08 та від 19.02.2016 №843/23-24-10-037 (вх. №№3584/16, 3711/16 від 22.02.2016) про розгляд справи без їх участі.

Будучі належним чином повідомлені про призначення судового засідання з розгляду звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута, кредитори ТОВ "Зерно-Трейд", ТОВ "Факторингова компанія "Стандарт Кепітал" участі представників у судовому засіданні не забезпечили, про причини їх неявки до суду не повідомили. Як встановлено судом першої інстанції, на час розгляду звіту майнові активи згідно з ліквідаційним балансом банкрута відсутні, з поданих суду матеріалів вбачається, що ліквідатором банкрута вжито заходи для виявлення документації і майнових активів боржника та для її завершення, зокрема щодо:

- опублікування відомостей про визнання боржника банкрутом;

- виявлення та участі кредиторів у вирішенні віднесених до їх компетенції питань;

- розшуку, витребування і прийняття до свого відання активів, установчих і реєстраційних документів банкрута, документів фінансово-господарської діяльності, печаток і штампів;

- дослідження причини відсутності частини документів фінансово-господарської діяльності; щодо дослідження руху, наявності коштів на рахунках боржника, закриття останніх;

- отримання інформації від органів реєстрації та інших державних органів про майно і майнові права, про операції з активами, про зобов'язання боржника та перед ним;

- аналізу фінансово-господарської діяльності боржника (виходячи з обставин часу заснування, поданої державним органам фінансової звітності, руху коштів на рахунках тощо);

- стягнення дебіторської заборгованості;

- обставини використання землі.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що ліквідатором виконані покладені на нього ст. 41 Закону про банкрутство обов'язки, у зв'язку з чим звіт та ліквідаційний баланс підлягають затвердженню, а боржник, як юридична особа - ліквідації. З тим, з такими висновками суд апеляційної інстанції погодитись не може, вбачаючи неповноту встановлення обставин, що мають значення для справи, їх не відображення в змісті оскарженої ухвали та в наданому на затвердження звіті ліквідатора, вважаючи необхідним зазначити про наступне.

Як було встановлено ст. 25 Закону України про банкрутство (в редакції від 22.03.2012) ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження:

- приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження;

- виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

- здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством;

- аналізує фінансове становище банкрута;

- виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;

- очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу;

- пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту;

- має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується в першу чергу згідно зі статтею 31 цього Закону за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута;

- заявляє в установленому порядку заперечення по заявлених до боржника вимогах поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство, і є неоплаченими;

- з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника;

- вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;

- передає у встановленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню;

- реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом;

- здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

При здійсненні своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями боржника у зв'язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається виходячи з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

Стягнені суми включаються в ліквідаційну масу і можуть бути використані тільки для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленої статтею 31 цього Закону.

Аналогічні положення містить ст. 42 Закону України про банкрутство (в редакції від 18.01.2013): ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження:

- приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження;

- виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

- проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута;

- аналізує фінансове становище банкрута;

- виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;

- очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу;

- пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості;

- має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута;

- заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими;

- подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника;

- вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;

- передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню, на строк не менше п'яти років з дати визнання особи банкрутом;

- продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом;

- здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями боржника у зв'язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов'язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов'язаннями.

Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані тільки для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Законом.

Згідно з ст. 32 Закону України про банкрутство (в редакції від 22.03.2012) після завершення усіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються:

- показники виявленої ліквідаційної маси (дані її інвентаризації);

- відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу;

- копії договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна;

- реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів.

Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Якщо за результатами ліквідаційного балансу після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута.

У разі якщо господарський суд дійшов висновку, що ліквідатор не виявив або не реалізував усі наявні майнові активи ліквідаційної маси, необхідні для повного задоволення кредиторів, він виносить ухвалу про призначення нового ліквідатора. Новий ліквідатор очолює ліквідаційну комісію і діє згідно з вимогами цього Закону.

Якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси, він зобов'язаний подати господарському суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна.

Відповідно до ст. 46 Закону України про банкрутство (в редакції від 18.01.2013) після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються:

- відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси;

- відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу;

- копії договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна;

- реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів;

- документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів;

- довідка архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню;

для емітентів цінних паперів - копія звіту про наслідки погашення цінних паперів, засвідчена Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Звіт ліквідатора має бути схвалений комітетом кредиторів, власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) боржника (для державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків).

Про час і місце судового засідання, у якому має розглядатися звіт і ліквідаційний баланс, господарський суд повідомляє ліквідатора та членів комітету кредиторів.

Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута.

Якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до складу ліквідаційної маси, він зобов'язаний подати господарському суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна.

У разі якщо господарський суд дійшов висновку, що ліквідатор не виявив або не реалізував майнові активи банкрута у повному обсязі, суд виносить ухвалу про призначення нового ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено цим Законом.

Ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи (вчинення належних дій по виявленню активів та пасивів боржника, зокрема, виявлення ліквідатором кредиторів та дотримання їх процесуальних прав під час розгляду їх грошових вимог, доведення неможливості відновлення платоспроможності боржника внаслідок вжитих ліквідатором заходів, доведення неможливості задоволення визначених ліквідатором вимог кредиторів з наслідками його ліквідації), висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказам, дослідженими в судовому засіданні. Ухвала про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу є судовим актом, який не тільки встановлює обставини відсутності майна боржника для задоволення вимог кредиторів, дає оцінку повноті дій ліквідатора в ході ліквідаційної процедури, але також підсумовує хід процедури банкрутства та припиняє провадження у справі про банкрутство.

На наведених вище висновках раніше неодноразово наголошувалось Вищим господарським судом України (постанова від 10.11.2015 у справі №12/5027/230-б/2011 та ін.). Разом з тим, як вбачається з наявного в матеріалах справи звіту і ліквідаційного балансу, ліквідатором не вчинено запитів до державних органів, які реєструють обтяження (заборону відчуження) рухомого та нерухомого майна, не вчинено окремих із зазначених вище передбачених Законом заходів, що призвело до неможливості сформувати ліквідаційну масу для задоволення вимог кредиторів. Наявні в звіті висновки ліквідатора щодо відсутності "перспектив" претензійно-позовної роботи, пов'язаної розглядом кримінальної справи відносно посадових осіб боржника, не підтверджені належними і допустимими доказами. Небезпідставними вбачаються й доводи скаржника в частині припинення договорів (поруки, іпотеки тощо) укладених в забезпечення виконання грошових зобов'язань боржника перед банком третіми особами, у зв'язку з ліквідацією банкрута, формально і не в повному обсязі проведеною ліквідаційною процедурою, проведеною з вказаними вище порушеннями, в результаті якої будуть порушені охоронювані Законом права та інтереси третіх осіб, банку, що у т.ч. може потягти перегляд прийнятих у справі в рішень.

Провадження у справі порушено 11.04.2012, за час проведення судових процедур ліквідатором не вчинено належних заходів, спрямованих на відновлення платоспроможності боржника та здійснення розрахунків з кредиторами, як небезпідставно зазначено в змісті апеляційної скарги, про формальний підхід ліквідатора до супроводження справи свідчить і той факт, що при заслуховуванні звіту в судовому засіданні 25.02.2016 виявився факт відсутності в матеріалах справи інформації про кількість рахунків банкрута в банківських установах, судом не враховано, що деякі рахунки до цього часу не закрито, а рух коштів по рахункам банкрута за весь час процедури банкрутства та за 3 (4) роки до того належним чином не перевірявся. З огляду викладеного, приймаючи до уваги виявлену неналежність дій ліквідатора в ході ліквідаційної процедури, неповноту додатків до звіту ліквідатора колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції щодо затвердження звіту та ліквідаційного балансу банкрута необґрунтованими.

З урахуванням викладеного вище, розглянувши доводи апеляційної скарги, обставини справи в їх сукупності, перевіривши матеріали і дослідивши наявні докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, перевірки законності та обґрунтованості рішення у повному обсязі, колегія суддів вбачає доводи апеляційної скарги небезпідставними, такими окремі з яких знайшли своє підтвердження під час розгляду (перегляду) справи, які є і підставою скасування оскарженого рішення, як такого, що не відповідає в повній мірі вимогами законності та обґрунтованості.

Керуючись ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ПАТ "БМ Банк" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 25.02.2016 у справі №14/5026/590/2012 скасувати.

3. Матеріали справи повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили

Повний текст постанови складено 11.04.2016

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді Л.Л. Гарник

О.М. Остапенко