УХВАЛА

06 квітня 2016 року Справа № 913/369/16

Провадження №33/913/369/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Бізон-Імпорт, м. Пологи Пологівського р-ну Запорізької області

до Державного підприємства Сільськогосподарське підприємство Олександрівське, с. Новоолександрівка, Біловодський район Луганської області

про стягнення 329 156 грн 58 коп.

Суддя Драгнєвіч О.В.,

секретар судового засідання Богуславська Є.В.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю б/н від 14.01.2015;

від відповідача представник не прибув.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Бізон-Імпорт звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до Державного підприємства Сільськогосподарське підприємство Олександрівське про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу насіння на умовах розстрочення платежу № КИ-025Є/2013 від 19.04.2013 в розмірі 329 156 грн 58 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на п. 2.2. договору, в якому сторони встановили, що розмір відповідного платежу на дату оплати визначається виходячи з валютного еквіваленту ціни за курсом Міжбанку, що встановлений на першу доступну дату, що передує дню сплати відповідачем за товар.

На виконання вимог вказаного договору та специфікації №001 від 19.04.2013 позивачем 24.04.2013 здійснена поставка товару відповідачу (насіння соняшнику для сівби Гібрид ЛГ 5658КЛ в кількості 463 посівні одиниці) на суму 739545 грн 27 коп., що підтверджується видатковою накладною №934 від 24.04.2013, актом прийому-передачі №440 від 24.04.2013. Умовами специфікації сторони погодили проведення розрахунку в три етапи: перший платіж 30% вартості товару до 01.09.2013; другий платіж 35% вартості до 15.10.2013, третій платіж 35% - до 15.11.2013.

Забовязання по сплаті товару відповідач виконав частково. Два останні платежі були здійснені відповідачем 20.08.2015 та 26.08.2015 із простроченням майже 2 календарних роки. Позивач вказує на те, що за цей час валютний еквівалент ціни згідно курсу Міжбанку змінився. За таких обставин, на дату подання позову у відповідача наявна заборгованість за придбаний товар у сумі 329 156 грн 58 коп., враховуючи курс євро, встановлений Міжбанком станом на дати здійснення відповідачем відповідних платежів.

Разом із позовною заявою позивачем подано також заяву про забезпечення позову від 01.03.2016.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 01.03.2016 було порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 21.03.2016, зобовязано сторін надати письмові пояснення/заперечення щодо можливості розгляду спору господарським судом Луганської області з огляду на встановлене в п.10.1 договору третейське застереження.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 21.03.2016 розгляд справи відкладено на 06.04.2016 у звязку з неявкою представника відповідача, невиконання вимог ухвали, не надання відзиву та письмових пояснень/заперечень щодо можливості розгляду спору господарським судом Луганської області, відсутність доказів вручення ухвали суду відповідачу (неповернення поштового повідомлення на час проведення судового засідання).

В судове засідання 06.04.2016 зявився представник позивача, який підтримав заявлені позовні вимоги, а також подану заяву про забезпечення позову.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив, вимог ухвал суду не виконав, витребуваних документів не представив. Матеріали справи свідчать про належне повідомлення відповідача про час та місце проведення судових засідань. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути подану заяву за відсутності представника відповідача, повідомленого належним чином.

В поданій заяві позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача у розмірі суми боргу 329 156 грн 58 коп., що знаходяться на наступних поточних рахунках: в ПАТ Укркомунбанк, МФО 304988, п/р №492; ПАТ Укркомунбанк, МФО 304988, п/р №492; в АТ Райффайзен банк Аваль м.Києва, МФО 380805, п/р №1; в Луганській філії ПАТ КБ Приват банк, МФО 304795, п/р №4722; в Луганській філії ПАТ КБ Приват банк, МФО 304795, п/р №8043; в Луганській філії ПАТ КБ Приват банк, МФО 304795, п/р №1837; в АТ Райффайзен банк Аваль м.Києва, МФО 380805, п/р №; в АТ Райффайзен банк Аваль, МФО 380805, п/р №260507763.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач посилається на те, що у звязку з значним простроченням оплати позивач має підстави вважати, що незастосування заходів забезпечення позову може перешкодити в подальшому виконанню рішення суду.

Згідно ст.66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Абзацами 1-3 п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову передбачено, що відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент предявлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після предявлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобовязання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності субєкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до ч.1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову від 01.03.2016, суд дійшов висновку про відсутність в ній належного обгрунтування необхідності застосування відповідних заходів. Також позивачем документально не доведено, що грошові кошти, які є у відповідача та містяться на зазначених поточних рахунках на момент предявлення позову, можуть зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманої на сайті https://usr.minjust.gov.ua, Державного підприємства Сільськогосподарське підприємство Олександрівське станом на 03.03.2016 не перебуває в процесі припинення чи процедурі банкрутства, а його місцезнаходженням є: с. Новоолександрівка, Біловодський район, неокупована територія Луганської області, на якій органи державної влади здійснюють свої повноваження.

Враховуючи те, що вжиття заходів щодо забезпечення позову є правом суду, і, при цьому, закон не містить точного переліку господарських спорів або обставин, за яких вживаються заходи по забезпеченню позову та те, що позивачем не наведено належне обґрунтовання, обставини, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, не надано доказів на підтвердження того, що відповідачем грошові кошти можуть бути зняті, переведені чи в інший спосіб списані з рахунків, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову з віднесенням витрат по сплаті судового збору з цього клопотання в сумі 689 грн 00 коп. на Товариство з обмеженою відповідальністю Бізон-Імпорт згідно абз.4 п.п.2.22 п.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Бізон-Імпорт про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Державного підприємства Сільськогосподарське підприємство Олександрівське (с. Новоолександрівка, Біловодський район, Луганської області, ідентифікаційний код 33451887) у розмірі 329 156 грн 58 коп., що знаходяться на поточних рахунках: в ПАТ Укркомунбанк, МФО 304988, п/р №492; ПАТ Укркомунбанк, МФО 304988, п/р №492; в АТ Райффайзен банк Аваль м.Києва, МФО 380805, п/р №1; в Луганській філії ПАТ КБ Приват банк, МФО 304795, п/р №4722; в Луганській філії ПАТ КБ Приват банк, МФО 304795, п/р №8043; в Луганській філії ПАТ КБ Приват банк, МФО 304795, п/р №1837; в АТ Райффайзен банк Аваль м.Києва, МФО 380805, п/р №; в АТ Райффайзен банк Аваль, МФО 380805, п/р №260507763, відмовити.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд заяви віднеси на позивача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення.

Суддя О.В. Драгнєвіч