КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"31" березня 2016 р. Справа № 910/28156/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2

від відповідача - ОСОБА_3

розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 (головуючий суддя Жук Г.А., судді - Мальченко А.О., Суховий В.Г.) у справі № 910/28156/14

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_6, звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 (відповідач у справі) про стягнення 94 000, 00 грн (а.с. 6).

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на порушення відповідачем своїх обов'язків за договором транспортного експедирування №7951/0 від 14.07.2014 року щодо подачі транспортного засобу під навантаження у пункті навантаження, визначеному згідно заявки №7/СА від 10.09.2014 року, а тому позивач просив суд стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 неустойку на підставі п. 6.2. договору у розмірі 94 000,00 грн за 94 дні неподачі автомобіля.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2015 у справі № 910/28156/14 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2015 у справі № 910/28156/14 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 94 000 грн. неустойки.

10.02.2016 через відділ документального забезпечення до суду від відповідача надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл судової справи, подану заяву передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Після надходження 15.03.2016 справи № 910/28156/14 з Господарського суду міста Києва на запити Київського апеляційного господарського суду ухвалою суду від 16.03.2016 заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду на 31.03.2016.

Від представника позивача до суду через відділ документального забезпечення надійшов відзив на подану заяву, в якому зазначено, що вказані заявником обставини не є нововяивленими, а тому просив заяву залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2016 без змін.

В судове засідання з`явилися представники сторін та надали усні пояснення стосовно предмету спору.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи поданої заяви, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

На розгляді у Господарського суду міста Києва знаходився позов ФОП ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_4 про стягнення неустойки за договором транспортного експедирування від 14.07.2014.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.09.2015 у справі № 910/28156/14 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2015 у справі № 910/28156/14 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 94 000 грн. неустойки.

Відповідач, звертаючись із заявою до суду апеляційної інстанції про перегляд постанови суду від 16.11.2015 за нововиявленими обставинами, мотивує свою заяву тим, що позивачем (ФОП ОСОБА_5.) до СВ Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області подано заяву про злочин, в ході розслідування якого було підтверджено, що ФОП ОСОБА_4 повністю виконала свої зобов`язання за договором щодо подачі автомобіля під завантаження.

Заявник зазначає, що вказана обставина є нововиявленою, оскільки під час винесення рішення суду першою інстанцією та апеляційною інстанцію дані факти відомі стороні не були, а отже вони є істотними для перегляду постанови КАГС, якою позовні вимоги були задоволені повністю, та постановки нового рішення по справі, а тому просили скасувати постанову суду від 16.11.2015 та постановити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Частиною 1 ст. 112 ГПК України передбачено, що Господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, прокурора, третіх осіб, поданою протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 114 ГПК України, рішення і ухвали, що набрали законної сили і прийняті судом першої інстанції, переглядаються господарським судом, який прийняв ці судові рішення.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що у встановленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Оскільки однією з умов перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами на підставі ст. 112 Господарського процесуального кодексу України, є істотність цих обставин для вирішення спору, тому результат перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами залежить від того, чи спростовують ці обставини факти, які покладено в основу судового рішення.

Відповідно до п.п.2,5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором. Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК.

Відтак, за своєю природою нововиявлені обставини є такими, що не були і не могли бути відомі заявникові на час прийняття спірного судового рішення.

Як на нововиявлену обставину, що має істотне значення для справи і не могла бути відома на час винесення постанови, заявник (відповідач) посилається на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/22078/14-к, якою встановлено факт, на думку заявника, що ФОП ОСОБА_4 виконала умови договору транспортного експедирування в частині подачі під завантаження автомобіля.

Проте, колегія суддів не погоджується із такою позицію та обґрунтуванням заявника, та вважає, що підстави для задоволення заяви ФОП ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду КАГС від 16.11.2015 відсутні, з урахуванням наступного.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, позивачем був заявлений позов до відповідача з мотивів порушення відповідачем своїх обов'язків за договором транспортного експедирування №7951/0 від 14.07.2014 щодо подачі транспортного засобу під навантаження у пункті навантаження, визначеному згідно заявки №7/СА від 10.09.2014, а тому позивач просив суд стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 неустойку на підставі п. 6.2. договору у розмірі 94000 грн. за 94 дні неподачі автомобіля.

Судом апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 08.09.2015, яким в задоволені позовних вимог було відмовлено, досліджувались доводи апеляційної скарги та докази, подані представниками обох сторін як на підтвердження вимог так і на їх заперечення.

Так, зокрема, судом апеляційної інстанції досліджувався один з основних доказів, що був поданий відповідачем на підтвердження своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог, а саме накладна CMR від 12.09.2014, яка, відповідно до ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність» є первинним документом, що підтверджує факт надання послуг експедитора з перевезення.

Так, апеляційною інстанцією було встановлено, що дійсно відповідачем на підтвердження факту виконання своїх зобов`язань за договором транспортного експедирування від 14.07.2014 № 7951/10 була надана копія міжнародної автомобільної накладної (CMR) від 12.09.2014.

Вказана копія накладної не засвідчена у передбаченому законом порядку, окрім того вона містить записи та виправлення у графах 16, 17, що здійснені власноручно невідомою особою, в той час як інші графи накладної здійснені або за допомогою штампа підприємства, або шляхом друкованого тексту.

У зв'язку з необхідністю засвідчення справжності поданої в матеріали справи копії міжнародної автомобільної накладної її оригіналу, та з метою з'ясування дійсності відомостей, які в ній відображені, як місцевим господарським судом, так і судом апеляційної інстанції витребовувались у сторін оригінал міжнародної автомобільної накладної (CMR) від 12.09.2014 та пояснення походження представленої в матеріалах справи CMR.

Однак ні до Господарського суду міста Києва, ні до апеляційного господарського суду, як вбачається із тексту постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015, сторони витребуваних документів не надали.

Інших, належних та допустимих, в розумінні ст. 33 ГПК України, доказів на підтвердження факту подачі відповідачем автомобіля під завантаження в пункт призначення, визначений у контракт-заявці, ФОП ОСОБА_4 надано не було.

Таким чином, колегія суддів, у складі: головуючий суддя Жук Г.А., судді Мальченко А.О., Суховий В.Г., при винесення постанови суду від 16.11.2015 дійшла висновку, що оскільки подана копія CMR від 12.09.2014 не засвідчена в порядку, передбаченому чинним законодавством України, викликає сумніви, бо містить виправлення, закреслення без відповідних відміток про особу, яка зробила таке виправлення, дату виправлення, містить невідповідність ваги вантажу, тій, яка була зазначена позивачем в контракт-заявці, окрім того на поданій CMR відсутні будь-які відомості про прямування вантажу від місця його відправлення до пункту призначення, відсутні відмітки митних органів щодо перетину митного кордону тощо, та враховуючи відсутність оригіналу даної CMR, що подана копія CMR від 12.09.2014 є неналежним доказом у справі та таким, що не може братись до уваги на підтвердження факту виконання підписаної сторонами контракт-заявки №7/СА від 10.09.2014 на міжнародне перевезення вантажу, прийняття вантажу до перевезення та виконання обов'язків експедитора в частині подачі транспортного засобу під завантаження.

Заявник, в свою чергу, подаючи заяву про перегляд постанови суду від 16.11.2015 за нововиявленими обставинами, зазначає, що такою обставиною є все ж таки встановлений слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області факт подачі та завантаження автомобіля в строки та за адресою, зазначеними в контракт-заявці від 10.09.2014.

В той же час, колегія суддів зазначає, що проаналізувавши подану заявником ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області, встановила, що вказана ухвала винесена за результатами розгляду заяви про уточнення та роз`яснення ухвали слідчого судді від 15.190.2014 за наслідками розгляду клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарського діяльності , відповідно до якої було забезпечено тимчасовий доступ до бензогенераторів марки ФОГО згідно переліку.

Вказаною ухвалою було визнано власником товару перелік згідно інфойсу № 5442/14 від 11.09.2014 ФОП ОСОБА_5 та зобов`язано його здійснити декларування товару.

В тексті даної ухвали були викладені обставини виникнення між сторонами договірних зобов`язань, в тому числі укладання між сторонами договору транспортного експедирування № 7951/10 від 14.07.2014 та було зазначено про те, що 12.09.2014 на території Польщі майно було завантажено проте на адресу особи не надійшло.

Тобто в даній ухвалі не досліджувались певні докази, не встановлювались факти чи дійсно був товар завантажений, тобто відповідно подавався транспорт під завантаження чи ні та чим це підтверджується і чи є такий доказ належним та допустимим, а просто констатувався факт, що така дія відбулася.

Отже, з огляду на викладені обставини у зазначені заявником ухвалі слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області, не вбачається встановлення такого роду фактів та обставин, що можуть бути визнані як істотні та нововиявлені для перегляду постанови суду апеляційної інстанції від 16.11.2015.

В даному випадку, це певна думка слідчого судді, щодо дій, які не були досліджені у встановлено законом порядку та не були підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні норм чинного законодавства України, а тому така фраза як «майно було завантажено на території республіки Польща 12.09.2014» не може бути нововиявленою обставино, оскільки такою не являється.

Із постанови суду апеляційної інстанції, яку заявник просить переглянути за нововяивленими обставинами, вбачається, що для належного підтвердження факту виконання відповідачем свого зобов`язання за договором транспортного експедирування від 14.07.2014, необхідно було подати оригінал накладної CMR від 12.09.2014 або належну її копію, оскільки факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Тобто, в даному конкретному випадку нововиявленими обставинами можуть бути лише вище зазначені належні первинні документи, які існували на момент розгляду спору в суді, не були відомі стороні під час такого розгляду справи та є істотними для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Статтею 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а отже, зважаючи на те, що вказаний скаржником лист міністерства є ні чим іншим як відповіддю на відповідне звернення, останній мав достатньо часу та можливості для отримання такого роз`яснення як в період розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного його перегляду.

Відповідно до ч. 3 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" №17 від 26.12.2011 не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Частиною 4 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" визначено, що необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

З урахуванням викладеного, наведені заявником обставини зводяться до переоцінки доказів, які вже були предметом розгляду, не спростовують факти, покладені в основу постанови Київського апеляційного господарського суду, щодо якої було заявлено про перегляд за нововиявленими обставинами, і не можуть бути підставою для скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 у справі № 910/28156/14.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 у справі №29/441-09.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У відповідності до ч.5 ст. 114 Господарського процесуального кодексу України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами приймаються: 1) рішення - у разі зміни або скасування рішення; 2) постанова - у разі зміни або скасування постанови; 3) ухвала - у разі зміни чи скасування ухвали або залишення рішення, ухвали, постанови без змін.

Таким чином, в залежності від встановлення судом наявності нововиявлених обставин, суд наділений процесуальним правом перегляду судового рішення та з"ясування і оцінки доказів покладених в підставу заявленого позову.

При розгляді заяви відповідача про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 у справі № 910/28156/14 за нововиявленими обставинами, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність нововиявлених обставин для перегляду вказаної постанови, а тому відповідно до ст. 114 Господарського процесуального кодексу України та п п. 8.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 залишається без задоволення, а постанова Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 у справі № 910/28156/14 залишається без змін.

Зважаючи на те, що колегією суддів заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про перегляд постанови суду за ново виявленими обставинами залишається без задоволення, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про перегляд постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 у справі № 910/28156/14 за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 у справі № 910/28156/14 - без змін.

Матеріали справи № 910/28156/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко