РІШЕННЯ

07 квітня 2016 року Справа № 913/382/16

Провадження №19/913/382/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління м.Свердловськ, м.Сєвєродонецьк Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 518092 грн 97 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання помічник судді Мєшкова Д.О.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, директор за наказом №1/к від 01.02.2010;

від відповідача ОСОБА_2, представник за довіреністю №СА98/15 від 01.01.2016.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління м.Свердловськ звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит про стягнення заборгованості за договором підряду №2123-ДС/Р-2014 від 15.07.2014 в сумі 628158 грн 00 коп., пені в сумі 341341 грн 56 коп., інфляційних втрат у сумі 207292 грн 14 коп., 3% річних у сумі 19877 грн 33 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 03.03.2016 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 29.03.2016.

Відповідач відзивом б/н від 24.03.2016 вимоги позову відхилив, посилаючись на те, що позивач повинен з урахуванням ситуації, в якій опинився відповідач у звязку з проведенням АТО переглянути умови оплати за договором в частині відстрочення виконання оплати виконаних робіт до закінчення антитерористичної операції.

Позивач клопотанням про зменшення розміру позовних вимог б/н від 28.03.2016 просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 314079 грн 00 коп., 3% річних у сумі 10738 грн 92 коп., інфляційні втрати в сумі 103646 грн 07 коп., пеню в сумі 89628 грн 98 коп.

Відповідно до приписів ст.22 Господарського процесуального кодексу України вказане клопотання приймається судом до розгляду та в подальшому справа розглядається з його урахуванням.

Згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 29.03.2016 була оголошена перерва до 07.04.2016.

Запереченням на клопотання про зменшення розміру позовних вимог б/н від 06.04.2016 відповідач навів свій розрахунок пені, 3% річних та інфляційних нарахувань.

Заявою про зменшення розміру штрафних санкцій б/н від 06.04.2016 відповідач просив суд зменшити розмір штрафних санкцій.

У судовому засіданні 07.04.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління м.Свердловськ (підрядник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит (замовник, відповідач) 15.07.2014 був укладений договір підряду №2123-ДС/Р-2014, за умовами якого в порядку і на умовах, передбачених цим договором, підрядник зобовязався своїми силами і на свій ризик виконати, а замовник зобовязався прийняти і оплатити роботи з ремонту житлових будинків (код ИП СА-85801), розташованих за адресою: с.Комсомольське, вул.Леваневського, 22 (інв.№2703), с.Комсомольське, вул.Леваневського, 57 (інв.№ СА-0/000) (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору замовник зобовязується прийняти і оплатити прийняті роботи.

Згідно з п.2.1 договору роботи, передбачені цим договором, повинні бути виконані у суворій відповідності до відомості обємів робіт (додаток №1), договірної ціни та кошторисної документації (додаток №2), графіка виконання робіт (додаток №3), робочого проекту Капітальний ремонт житлового будинку №22 по вул.Леваневського в смт.Комсомольське (шифр 4479-1-698-АС) (додаток №4) і робочого проекту Капітальний ремонт житлового будинку №57 по вул.Леваневського в смт.Комсомольське (шифр 4479-2-698-АС) (додаток №5).

Місце виконання робіт Луганська область, м.Свердловськ, смт.Комсомольське (п.1.3 договору).

У відповідності до п.3.1 договору строки виконання робіт за договором 120 календарних днів з дня підписання цього договору. Роботи виконуються у відповідності до затвердженим сторонами графіку виконання робіт, що є невідємною частиною цього договору (додаток №3 договору).

Приймання виконаних робіт здійснюється сторонами 20-го числа кожного місяця за актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), довідками про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3), розглядається замовником протягом 10-ти робочих днів, підписуються уповноваженими представниками обох сторін. Підрядник приймає на себе зобовязання оформити і передати зі своєї сторони документацію, обумовлену цим пунктом договору, в кінці звітного місяця, але не пізніше 3-го числа місяця, наступного за звітним місяцем (п.4.1 договору).

Відповідно до п.4.2 договору по закінченні виконаних робіт по обєктах комісією, що складається з уповноважених представників замовника і підрядника, здійснюється перевірка готовності обєктів до експлуатації, за результатами якої складаються акти приймання виконаних будівельних робіт.

Згідно з п.5.1 договору вартість робіт за договором узгоджується сторонами в договірній ціні та іншій кошторисній документації (додаток №2 договору), що є невідємною частиною цього договору, і складає 635383 грн 20 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 105897 грн 20 коп. Вартість робіт включає в себе вартість необхідних для виконання робіт матеріалів, інших витрат підрядника, повязаних з виконанням робіт по цьому договору, а також вартість роботи підрядника.

В п.5.3 договору сторони передбачили, що оплата робіт здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника протягом 5 робочих днів з 90 календарного дня від дати підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3). Авансування не виконується.

Відповідно до п.8.8 договору у випадку порушення замовником своїх зобовязань, обумовлених в п.5.3 цього договору, він, за письмовою вимогою підрядника, сплачує підряднику неустойку у вигляді пені, діючої на момент порушення зобовязань, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення виконання зобовязання.

Згідно з п.10.1 договору цей договір вступає в силу в день його підписання обома сторонами і діє до 31.03.2015 (включно), але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

10.11.2014 між сторонами була укладена додаткова угода №1 до договору підряду, якою сторони виклали п.5.1 договору в наступній редакції: вартість робіт за договором узгоджується сторонами в договірній ціні та іншій кошторисній документації (додаток №2 договору), що є невідємною частиною цього договору, і складає 628158 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ 20% - 104693 грн 00 коп.

14.01.2015 між сторонами була укладена додаткова угода до договору підряду, в якій сторони виклали п.5.3 договору в наступній редакції: оплата робіт здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника протягом 5 робочих днів з 185 календарного дня від дати підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3). Авансування не здійснюється.

На виконання вказаних умов договору та додаткових угод до нього позивач виконав обумовлені підрядні роботи, які прийняті відповідачем 31.07.2014 відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт за липень 2014 року на суму 628158 грн 00 коп.

Відповідач виконані роботи оплатив частково, внаслідок чого за ним виникла заборгованості в сумі 314079 грн 00 коп., за стягнення яких позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобовязується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобовязується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обовязок не покладається на підрядника, прийняти обєкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно повязаних з місцезнаходженням обєкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ст.882 Цивільного кодексу України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобовязаний негайно розпочати їх прийняття. Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами. Замовник, який попередньо прийняв окремі етапи робіт, несе ризик їх знищення або пошкодження не з вини підрядника, у тому числі й у випадках, коли договором будівельного підряду передбачено виконання робіт на ризик підрядника. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Прийняття робіт може здійснюватися після попереднього випробування, якщо це передбачено договором будівельного підряду або випливає з характеру робіт. У цьому випадку прийняття робіт може здійснюватися лише у разі позитивного результату попереднього випробування. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання обєкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В п.5.3 договору в редакції додаткової угоди від 14.01.2015 сторони передбачили, що оплата робіт здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника протягом 5 робочих днів з 185 календарного дня від дати підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3). Авансування не здійснюється.

Факт виконання робіт позивачем за договором підряду №2123-ДС/Р-2014 від 15.07.2014 підтверджується матеріалами справи, в т.ч. довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витратах (а.с.29), актом приймання виконаних підрядних робіт за липень 2014 року (а.с.30-37) та відповідачем не оспорюється.

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором підряду №2123-ДС/Р-2014 від 15.07.2014 в сумі 314079 грн 00 коп. (з урахуванням клопотання про зменшення розміру позовних вимог б/н від 28.03.2016).

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 89628 грн 98 коп. (з урахуванням клопотання позивача б/н від 28.03.2016) суд зазначає наступне.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

В п.8.8 договору сторони передбачили, що у випадку порушення замовником своїх зобовязань, обумовлених в п.5.3 цього договору, він, за письмовою вимогою підрядника, сплачує підряднику неустойку у вигляді пені, діючої на момент порушення зобовязань, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення виконання зобовязання.

Частиною 5 ст.254 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

З огляду на викладене, позивачем невірно визначено період нарахування пені з 07.02.2015 по 08.08.2015, в той час як правильним є період з 07.02.2015 по 07.08.2015 та невірно визначено загальний розмір пені. Суд вважає належним наступний розрахунок пені, здійснений за допомогою програми Законодавство:

Сума заборгованості в грн.Строк оплатиПеріод простроченняоблікова ставка НБУКількість днів простроченняСума пені
314079,00до 07.02.201507.02.2015-03.03.201519,5258389,78
04.03.2015-07.08.1058,20
Разом: 89447,98

Таким чином, обґрунтованою є пеня за період з 07.02.2015 по 07.08.2015 в сумі 89447 грн 98 коп.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 06.02.2015 по 28.03.2016 в сумі 10738 грн 92 коп. підлягає задоволенню частково в сумі 10732 грн 71 коп., оскільки позивачем при їх розрахунку не було враховано, що в 2016 році 366 днів. Суд вважає за необхідне навести власний розрахунок 3% річних, зроблений за допомогою програми Законодавство:

Сума заборгованості в грн.Строк оплатиПеріод простроченняРозмір %Кількість днів простроченняСума 3% річних
314079,00до 07.02.201507.02.2015-28.03.732,71
10732,71

Вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з березня 2015 року по січень 2016 року (включно) в сумі 103646 грн 07 коп. підлягає задоволенню повністю в межах заявлених позовних вимог, враховуючи принцип диспозитивності судового процесу та розміру заявлених позивачем інфляційних втрат, але суд зазначає, що позивачем невірно визначений загальний розмір інфляційних втрат. Водночас, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що розрахунок позивача є невірним та навести власний розрахунок інфляційних втрат:

Сума заборгованості в грн.Період нарахуванняІндекс інфляції за весь період простроченняСума інфляції
314079,00Березень 2015 року - січень 2016 року1,104260,22
Разом:104260,22

Вирішуючи заяву відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій б/н від 06.04.2016, господарський суд виходить з наступного.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилається на те, що він фактично знаходиться за адресою: вул.Енгельса, б.1, м.Свердловськ Луганської області, основні активи і потужності підприємства розташовані в м.Свердловськ Луганської області, тобто здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції; що місто Свердловськ Луганської області входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.05.2015 №428-р; що підприємство перебуває у дуже тяжкому фінансовому стані, про що свідчать звіт про сукупний дохід за 2015 рік та баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 31.12.2015.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Приписами статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції визначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобовязання, причин неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовязання невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобовязання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ч.2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд враховує, що фактично потужності підприємства відповідача та основні засоби знаходяться на території проведення антитерористичної операції в м.Свердловську Луганської області, що унеможливлює ведення господарської діяльності у повному обсязі, що майновий стан відповідача погіршився по відношенню до минулих період та наявністю значних збитків, що підтверджується балансом (звітом про фінансовий стан) на 31.12.2015 та звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015 рік.

З огляду на викладене, а також те, що наявність будь-яких збитків, викликаних простроченням відповідача, позивачем не доведена та подібні вимоги позивачем не заявлялися, суд, керуючись приписами ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, вважає за доцільне та правомірне зменшити нараховану позивачем пеню за несвоєчасну оплату виконаних робіт на 30%, тобто до 62613 грн 59 коп.

З огляду на викладене позов підлягає задоволенню частково (з урахуванням клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог б/н від 28.03.2016).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

При зверненні позивача з даним позовом до суду було сплачено за платіжним дорученням №6 від 24.02.2016 судовий збір у сумі 17950 грн 05 коп., в той час як, виходячи із заявленої до стягнення суми (1196669 грн 03 коп.) повинно було бути сплачено судовий збір у сумі 17950 грн 04 коп. Відтак, судовий збір при зверненні до суду сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом, на 00 грн 01 коп.

Позивач клопотанням б/н від 28.03.2016 про зменшення розміру позовних вимог зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення заборгованості з 628158 грн 00 коп. до 314079 грн 00 коп., інфляційних втрат з 207292 грн 14 коп. до 103646 грн 07 коп., 3% річних з 19877 грн 33 коп. до 10738 грн 92 коп., пені з 341341 грн 56 коп. до 89628 грн 98 коп., тобто на загальну суму 678576 грн 06 коп. Таким чином, позивачу підлягає поверненню судовий збір в сумі 10178 грн 65 коп., у звязку із зменшенням розміру позовних вимог.

Таким чином, наразі існує необхідність повернення Товариству з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління м.Свердловськ судового збору в сумі 10178 грн 66 коп., який у відповідності до приписів Закону України Про судовий збір може бути повернутий ухвалою господарського суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Як передбачено абз.4 п.3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 7771 грн 39 коп. покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління м.Свердловськ до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит, вул.Гоголя, б.24а, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 37596090, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване ремонтно-будівельне управління м.Свердловськ, вул.Енергетиків, б.54, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 36316162, заборгованість за виконані підрядні роботи в сумі 314079 грн 00 коп., 3% річних у сумі 10732 грн 71 коп., інфляційні втрати в сумі 103646 грн 07 коп., пеню в сумі 62613 грн 59 коп., судовий збір у сумі 7768 грн 58 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.04.2016.

Суддя Т.В. Косенко