РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016Справа №910/4234/16
За позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування»

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення 10378,43 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Брусника А.М. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки Відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодував Позивачу шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП.

Від Відповідача надійшов відзив на позов, у якому він вимоги відхиляє, оскільки просить суд застосувати позовну давність до вимог даного позову, та просить розглядати справу на відсутності його повноважного представника.

Від МТСБУ надійшла відповідь на судовий запит, здійснений у порядку ст. 65 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

13.02.2013 на Харківській площі в м. Києві була скоєна ДТП. Причинами стало те, що водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ДАФ», д.р.н. НОМЕР_1, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мазда», д.р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, чим порушив ПДР України. Дані обставини підтверджуються довідками ДАІ про ДТП, копії яких містяться у справі.

Унаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Мазда», д.р.н. НОМЕР_2 (Застрахований автомобіль), який відповідно до залученої до матеріалів справи копії реєстраційного талону належить ОСОБА_3 на праві власності, був під його керуванням на час ДТП, та який був застрахований Позивачем на підставі Договору добровільного страхування, копія якого залучена до справи (далі - Договір добровільного страхування). Вигодонабувачем за вказаним договором є ОСОБА_3

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування та враховуючи, зокрема, висновок дослідження № 96 від 26.03.2013 (вартість відновлювального ремонту - 9271,68 грн., коефіцієнт зносу - 0,43) та акт виконаних робіт по відновленню Застрахованого автомобіля після ДТП від 10.04.2013, Позивачем було складено страховий акт, відповідно до якого Позивач розрахував та виплатив страхове відшкодування в розмірі 10378,43 грн., з яких частину, 5466 грн., було виплачено у вигляді зарахування у сплату страхових платежів, а 4912,43 грн. було видано через касу вигодонабувачу за Договором добровільного страхування.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як убачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм ОСОБА_2, автомобіля «ДАФ», д.р.н. НОМЕР_1, під час експлуатації останнього, і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП встановлено залученою до матеріалів справи постановою суду.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4, як особи, яка експлуатувала автомобіль «ДАФ», д.р.н. НОМЕР_1, на законних підставах, була застрахована Відповідачем на підставі договору (полісу) №АВ/5778544 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності по майну - 50000 грн., франшиза - 510 грн.).

Обставина укладення Відповідачем указаного договору (полісу), а також його умови є достовірно встановленими судом, який в порядку ст. 65 ГПК України витребував відповідну інформацію від МТСБУ, як у оператора єдиної централізованої бази даних договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників (ст. 55 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Отже, на Відповідача вказаним полісом покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації водієм ОСОБА_2, автомобіля «ДАФ», д.р.н. НОМЕР_1, на час ДТП.

Матеріалами справи, та зокрема дослідженням № 96 від 26.03.2013 підтверджується, що вартість відновлювального ремонту автомобіля дорівнює 9271,68 грн., коефіцієнт зносу - 0,43, при цьому відповідно до акту виконаних робіт по відновленню Застрахованого автомобіля після ДТП від 10.04.2013 його відновлення фактично коштувало 11872,40 грн., і Позивач у складеному на виконання умов Договору страховому акті розрахував та виплатив страхове відшкодування в розмірі 10378,43 грн.

Обрахований Позивачем за умовами Договору добровільного страхування розмір страхового відшкодування (10378,43 грн.) Відповідач не спростував.

Натомість судом встановлено, що наведені у калькуляції AUDATEX до дослідженням № 96 від 26.03.2013 та у акті виконаних робіт від 10.04.2013 матеріли, деталі та роботи знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з завданими Застрахованому автомобілю пошкодженнями внаслідок ДТП, що відображені в довідках ДАІ і Відповідачем не надано доказів протилежного.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в ст. 9 Закону України «Про страхування».

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АВ/5778544 та положення статей 12, 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 9, 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1192 ЦК України, суд визнає частково обгрунтвоано заявленою Позивачем до стягнення з Відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 9868,43 грн. (10378,43 грн. - 510 грн. франшизи за полісом).

Судом встановлено, що ДТП відбулася 13.02.2013, а Позивач до суду з даним позовом звернувся 10.03.2016 (дата на штампі пошти).

Так, у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля.

У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК України).

Вищевказану правову позицію прийнято Верховним Судом України у постановах від 25.12.2013 № 6-112цс13 та від 23.09.2015 № 3-303гс15.

Відтак, оскільки до страхової компанії (Позивача) перейшло право вимоги від потерпілої особи, а потерпіла особа набула такого права з моменту скоєння ДТП та завдання їй шкоди, то відповідно і до страхової компанії право вимоги перейшло з моменту ДТП.

З огляду на наведене, в межах даного спору до Позивача перейшло право потерпілої особи на звернення до винної особи або до її страховика з часу скоєння ДТП та спричинення шкоди, тобто з 13.02.2013, та враховуючи положення ч. 1 ст. 261 та ст. 262 ЦК України 13.02.2016 було останнім днем, коли Позивач міг звернутися до суду з позовом до Відповідача про відшкодування шкоди в зв'язку з виплатою страхового відшкодування в межах встановленого законом строку позовної давності.

Даний позов пред'явлено Позивачем до суду 10.03.2016 (дата на штампі пошти), тобто поза строком позовної давності, про застосування якої заявлено Відповідачем, і Позивачем не обґрунтовано суду підстави поважності пропуску позовної даності на звернення до суду з даним позовом.

Відтак, враховуючи заяву Відповідача (викладено у відзиві), суд застосовує позовну давність та відмовляє в задоволенні даного позову у частині стягнення с 9868,43 грн. на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України. Тобто загалом у позові відмовлено повністю.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на Позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.04.2016

Суддя Сташків Р.Б.