КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2016 р. Справа№ 911/5015/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Гарник Л.Л.

Верховця А.А.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Григоренко А.О. - довіреність б/н від 25.06.2015.

від відповідача: Риченко В.В. - довіреність № 231115 від 23.11.2015.

від третьої особи: не з'явились.

розглянувши апеляційні скарги Анімаккорд ЛТД та Товариства з обмеженою відповідальністю „Вест Лайн Маркет" на рішення господарського суду Київської області від 11.02.2016 року

у справі № 911/5015/15 (суддя Антонова В.М.)

за позовом Анімаккорд ЛТД

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Вест Лайн Маркет"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю „Південна торгова компанія „Пальміра"

про захист авторського права

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року Анімаккорд ЛТД звернулося до господарського суду з позовом до ТОВ „Вест Лайн Маркет" про захист авторського права шляхом стягнення 214 400,00 грн. компенсації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що неправомірними діями відповідача було порушено виключні майнові права позивача на об'єкти інтелектуальної власності, а тому просить стягнути з винної особи компенсацію.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.11.2015 року порушено провадження у справі № 911/5015/15, розгляд справи призначено на 24.12.2015 року.

24.12.2015 року представником позивача подано заяву, згідно якої останній зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 107 200,00 грн. компенсації за порушення авторського права.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.12.2015 року залучено до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ „Південна торгова компанія „Пальміра".

Рішенням господарського суду Київської області від 11.02.2016 року позов з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог задоволено частково. Присуджено до стягнення з ТОВ „Вест Лайн Маркет" на користь Анімаккорд ЛТД 13 780,00 грн. компенсації за порушення майнових прав суб'єкта авторського права. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги Анімаккорд ЛТД в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

В свою чергу, відповідач також звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду першої інстанції, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог Анімаккорд ЛТД відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями подані апеляційні скарги у справі № 911/5015/15 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Гарник Л.Л., Верховець А.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 року вищевказаною колегією суддів апеляційні скарги Анімаккорд ЛТД та ТОВ „Вест Лайн Маркет" прийнято до провадження, об'єднано в одне апеляційне провадження та призначено до розгляду на 05.04.2016 року за участю повноважних представників сторін та третьої особи.

Представники третьої особи в судове засідання 05.04.2016 року не з'явились, причини неявки суду не повідомили, з огляду на що представником відповідача було заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості представникам третьої особи з'явитися в наступне судове засідання та надати суду докази на підтвердження позиції відповідача.

За наслідками розгляду заявленого клопотання, колегією суддів відмовлено у його задоволенні, оскільки третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та завчасно, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про вручення ухвали суду про прийняття апеляційних скарг до провадження, мала достатньо часу для надання суду додаткових доказів по справі, письмових клопотань про відкладення розгляду справи не направляла, а відтак ухвалено розглядати справу у відсутність її представників.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги своєї апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Київської області від 11.02.2016 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги Анімаккорд ЛТД в повному обсязі. Проти апеляційної скарги відповідача заперечував, просив залишити її без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги своєї апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Київської області від 11.02.2016 року та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог Анімаккорд ЛТД відмовити. Проти апеляційної скарги позивача заперечував, просив залишити її без задоволення.

05.04.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційних скарг слід відмовити, а рішення господарського суду Київської області від 11.02.2016 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі статтею 1 Закону України „Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон), виключне право - майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Стаття 8 Закону встановлює, що об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, в тому числі аудіовізуальні твори.

Згідно статті 1 Закону, аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Статтею 9 Закону передбачено, що частина твору, яка може використовуватись самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 Закону України „Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать виключне право на використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 52 вказаного Закону, за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Відповідно до п. 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" від 17.10.2012 року № 12 з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України „Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкта суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2014 року між ТОВ „Маша і Мєдвєдь" (правовласник) та Анімаккорд Лтд (набувач) укладено договір №ММ-2 про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (анімаційні серіали „Маша і Мєдвєдь" і „Машині казки"), згідно якого правовласник в порядку, передбаченому договором, передає і відчужує набувачу виключне право в повному обсязі на аудіовізуальні твори, а набувач зобов'язується сплатити правовласнику обумовлену договором винагороду.

Відповідно до п. 1.3 договору правовласник заявляє і гарантує, що правовласник є єдиним власником виключного права на аудіовізуальні твори і, що після передачі/відчуження згідно актів передачі прав або актам приймання-передачі, виключне право на аудіовізуальні твори не буде заставлено, під арештом та не буде обтяжено ніякими іншими зобов'язаннями чи будь-якими іншими інтересами будь-якого виду.

Згідно п. 1.7.1 договору до набувача переходять права правовласника, який є ліцензіаром по всім діючим ліцензійним договорам (зазначених у відповідному додатку до договору), укладених правовласником відносно аудіовізуальних творів, право на які підлягає передачі по цьому договору. Правовласник зобов'язується у найкоротший термін повідомити всі компанії-ліцензіати в письмовій формі про передачу своїх прав по діючим ліцензійним договорам.

Пунктом 4.1 договору визначено, що одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори правовласник передає набувачу в повному обсязі виключне право на всі юридично значимі охоронювані елементи і об'єкти аудіовізуальних творів, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, інструкцію по стилю, робочі матеріали, назву анімаційних серіалів „Маша і Мєдмєдь" і „Машині казки", графічне зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того чи перераховані зазначені елементи та об'єкти безпосередньо в додатках до договору.

Відповідно до п. 7.1 договору договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом всього терміну дії виключного права на аудіовізуальні твори, включаючи будь-які пролонгації терміну дії виключного права.

Додатком № 1 до договору від 10.12.2014 року № ММ-2 сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів „Маша и Медведь" і „Машині казки" та права, які підлягають відчуженню згідно договору.

Судом встановлено, що персонажі аудіовізуальних творів (мультиплікаційного серіалу) „Маша і Мєдвєдь" та „Машині казки", зокрема, „Маша" і „Мєдвєдь" є частинами аудіовізуального твору, які можуть використовуватись самостійно, а тому розглядаються судом як твори.

Отже, зібрані у справі докази свідчать про набуття позивачем прав інтелектуальної власності на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал „Маша и Медведь" та „Машині казки" та частини вказаних аудіовізуальних творів, які можуть використовуватися самостійно, в тому числі на персонаж „Маша" та „Мєдвєдь", тобто і права на захист таких прав у разі їх порушення, в тому числі шляхом звернення до господарського суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що 21.04.2015 року та 13.08.2015 року в магазині „West Line", що належить ТОВ „Вест Лайн Маркет", розташованому за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, буд. 157, здійснювався публічний показ та продаж (реалізація, розповсюдження) товарів - магніт серія „Любовні" акріл (код 73796) та шпильки кольорові тонкі для волосся „Маша", на яких неодноразово зображено без дозволу Анімаккорд Лтд персонажі „Маша" та „Мєдвєдь" з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу „Маша і Мєдвєдь".

Таким чином, загалом відповідачем використано 2 самостійні об'єкти інтелектуальної власності з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу „Маша і Мєдвєдь".

На підтвердження розповсюдження в магазині „West Line", який знаходиться за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, буд. 157, господарську діяльність в якому здійснює відповідач, товарів - магніт серія „Любовні" акріл (код 73796) та шпильки кольорові тонкі для волосся „Маша", на яких зображені об'єкти права інтелектуальної власності позивача, позивачем надано суду завірені належним чином копії фіскальних чеків ТОВ „Вест Лайн Маркет" від 21.04.2015 року № 173371 та № 190244 та від 13.08.2015 року № 203969, фотокопії придбаного товару та диск з відповідним записом.

При цьому, позивач стверджує, що ним не надавався відповідачу будь-який дозвіл на використання ні самого аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу „Маша і Мєдвєдь", ні його частин; між позивачем та відповідачем не укладалось жодних договорів на використання зазначеного персонажу.

За твердженнями позивача, вказаними діями відповідач порушив виключні майнові авторські права позивача на аудіовізуальні твори „Маша и Медведь" та „Машині казки", зокрема на його складові частини та персонажі „Маша" та „Ведмєдь", в зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом про стягнення з відповідача компенсації за порушенням майнових прав суб'єкта авторського прав у заявленому до стягненні розмірі 214 400,00 грн.

При цьому, розмір компенсації позивач обґрунтовує неодноразовістю порушення прав інтелектуальної власності, а також використанням 2 об'єктів інтелектуальної власності позивача.

Судом встановлено, що для визначення розміру збитків, що понесені внаслідок дій відповідача, позивач звернувся до суб'єкту оціночної діяльності ТОВ „Лекстатус Груп" для проведення оцінки суми збитків (упущеної вигоди) внаслідок порушення авторського права.

22.10.2015 року ТОВ „Лекстатус Груп" надало позивачу звіт про оцінку № 7750 від 22.10.2015 року, згідно якого сума збитків (упущеної вигоди), яких зазнав правовласник об'єкта інтелектуальної власності, яка могла бути ним одержана за звичайних обставин за надання права розповсюдження та публічного показу графічного зображення головних персонажів аудіовізуального твору - мульплікаційного серіалу „Маша і Мєдвєдь" - „Маша", „Мєдвєдь" (як самостійних об'єктів авторського права) ТОВ „Вест Лайн Маркет" станом на 22.10.2015 року становить 214 400,00 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2015 року позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, яка є предметом розгляду у даній справі, обґрунтовуючи тим, що у позивача відпало питання щодо неправомірного показу та розповсюдження одного із об'єктів, а саме магнітів з зображенням „Маша" та „Вєдмєдь", а відтак останній зменшив позовні вимоги вдвічі і просив стягнути з відповідача 107 200,00 грн. компенсації за неправомірний показ та реалізацію відповідачем іншого товару, а саме „Шпильок кольорових тонких для волосся Маша".

Згідно з п. 5 статті 15 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) має право вимагати виплати винагороди за будь-яке використання твору.

Відповідно до статей 31, 32, 33 Закону використання творів допускається виключно на основі авторського договору з автором або іншою особою, що має авторське право, або з організацією колективного управління, яким об'єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Відповідно до ст. 50 Закону, порушенням авторського права є, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують майнові права суб'єктів авторського права, визначені статтею 15, з урахуванням передбачених ст. ст. 21-25 цього Закону обмежень майнових прав.

Згідно зі ст. 1 вказаного Закону, контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися.

Дослідивши додані до матеріалів справи документи, на які позивач посилається в якості доказів, які підтверджують його вимоги судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач здійснюючи в магазині „West Line" за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, буд.157 свою господарську діяльність розповсюджував товар, зокрема, „шпильки кольорові тонкі для волосся Маша", на якому без дозволу позивача зображений персонаж „Маша" з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу „Маша и Медведь", чим порушив виключні майнові авторські права позивача на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал „Маша и Медведь", зокрема на його складові частини та персонаж „Маша", оскільки доказів протилежного відповідач суду не надав.

За таких обставин, колегія судів погоджується з висновком місцевого суду, про доведеність позивачем факту використання відповідачем об'єктів права інтелектуальної власності без відповідного дозволу, чим порушено виключні майнові авторські права позивача на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал „Маша и Медведь", зокрема на його складові частини та персонаж „Маша" за захистом яких останній звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 432 ЦК України суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення.

Підпунктом „а" ч. 1 ст. 50 встановлено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 вказаного вище Закону обмежень майнових прав.

Відповідно до п. „г" ч. 1 ст. 52 Закону при порушеннях будь-якою особою, зокрема, авторського права, передбаченого статтею 50 закону, суб'єкти авторського права мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату компенсацій.

Пунктом „г" ч. 2 ст. 52 Закону передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом „г" ч. 2 ст. 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Положення ЦК України та Закону України „Про авторське право і суміжні права" не ставлять розмір компенсації у залежність, зокрема, від кількості зафіксованих фрагментів аудіовізуального твору та персонажів, а лише встановлюють право стягнення компенсації, виходячи з самого факту вчинення порушення авторського права. Певні обставини (стосовно систематичності вчинення порушень, їх (його) обсягу, кількості неправомірно використаних об'єктів тощо), в свою чергу, повинні враховуватися судом у визначенні суми компенсації в кожному конкретному випадку, виходячи з меж, встановлених згаданою статтею 52 Закону (від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат).

Як вбачається з позовної заяви, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 107 200,00 грн. компенсації, виходячи з того, що відповідач реалізував товар - „шпильки кольорові тонкі для волосся Маша", на якому використав об'єкт авторського права.

В той же час, наявними в матеріалах справи доказами, а саме копією фіскального чеку №173371 від 21.04.2015 року підтверджується продаж відповідачем позивачу спірний товар за ціною 7,49 грн.

Крім того, судом встановлено, що відповідачу було поставлено спірний товар, зокрема „шпилька „Маша та Ведмідь" тонка" у загальній кількості 90 шт., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними № 74 від 27.12.2013 року та № 72 від 25.02.2014 року, підписаними та скріпленим печатками обох сторін договору.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідачем з моменту встановлення факту розповсюдження неліцензійного товару, вжиті заходи щодо припинення його розповсюдження, що підтверджується копією накладної на повернення постачальнику № 2582 від 17.12.2015 року та копією наказу № 27 від 20.11.2015 року про заборону продажу товару з зображенням та написом „Маша та Мєдвєдь".

Одночасно судом враховано, що після виявлення представником позивача першого факту реалізації спірного товару, Анімаккорд ЛТД не зверталось до відповідача з вимогами щодо припинення такої реалізації.

Відповідно до підпункту 51.2 п. 51 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 12 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації.

Згідно підпункту 51.3 п. 51 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог в залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Таким чином, оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази в сукупності, зокрема, й малозначимість порушення, вчиненого відповідачем та розмір отриманого ним доходу (фактично 7,49 грн.), передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього незначні зусилля тощо, враховуючи вжиті відповідачем заходи щодо припинення розповсюдження спірного неліцензійного товару та керуючись визначеними статтею 3 ЦК України принципами справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що заявлена до стягнення компенсація у розмірі 107 200,00 грн. є непомірно великою та не співрозмірною, а відтак наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог шляхом стягнення компенсації у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, а саме в сумі 13 780,00 грн. (10 х 1 378,00 грн. розмір мінімальної заробітної плати станом на момент винесення рішення).

Посилання представника Анімаккорд ЛТД на те, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного рішення не враховано низку факторів, зокрема: розмір доведених збитків (упущена вигода), кількість фактів протиправного використання об'єктів авторського права з боку відповідача, кількість об'єктів авторського права, використаних відповідачем, тривалість порушення та можливість відновлення попереднього стану не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, а відтак подана позивачем апеляційна скарга залишається без задоволення.

В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що ним було дотримано норми чинного законодавства, оскільки спірні товари були придбані відповідачем у ТОВ „Південна торгова компанія „Пальміра" згідно договору поставки № 21827 від 20.12.2013 року, яке отримувало право на реалізацію товарів із зображенням персонажів серіалу „Маша і Мєдвєдь" від ТОВ „Містерія+", а відтак, на його переконання, відсутні порушення авторських прав позивача.

Натомість, колегія суддів дані твердження відхиляє, оскільки наявним у справі відеозаписом продажу товару із зображенням персонажів серіалу „Маша і Мєдвєдь", долученим до матеріалів справи як речовий доказ та зареєстрований за №1898/16, підтверджується, що відповідач разом з ліцензійним товаром здійснював розповсюдження і контрафактного товару, що не містить ознак ліцензійного товару.

Крім того, судова колегія також звертає увагу на той факт, що виявивши порушення авторських прав з боку третіх осіб, відповідачем було повернуто всі залишки спірного товару постачальнику, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією накладної на повернення постачальнику № 2582 від 17.12.2015 року, що в свою чергу спростовує правомірність використання останнім в своїй господарській діяльності відповідного контрафактного товару, а відтак апеляційна скарга ТОВ „Вест Лайн Маркет" також не підлягає задоволенню.

За наведених вище обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Київської області від 11.02.2016 року у даній справі прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржників, викладені в апеляційних скаргах, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а відтак правових підстав для їх задоволення та скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Анімаккорд ЛТД та Товариства з обмеженою відповідальністю „Вест Лайн Маркет" на рішення господарського суду Київської області від 11.02.2016 року у справі № 911/5015/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Київської області від 11.02.2016 року у справі № 911/5015/15 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати сторонам та третій особі.

4. Справу № 911/5015/15 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 11.04.2016 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Л.Л. Гарник

А.А. Верховець