КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р. Справа№ 910/3659/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Ільєнок Т.В.

Рудченка С.Г.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 12.04.2016 року по справі №910/3659/16 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Робікон»

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 04.03.2016 року

по справі №910/3659/16 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Робікон»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Українська залізнична швидкісна компанія»

про визнання недійсним результатів конкурсу.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.03.2016р. по справі №910/3659/16 позовну заяву повернуто без розгляду на підставі п.4 та 6 ч.1 ст.63 ГПК України з посиланням на те, що позивачем не надано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів та сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 04.03.2016р., позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та направити справу до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на неповне з'ясування обставин судом першої інстанції, що мають значення для справи, та на порушення останнім норм процесуального права.

Відповідач не скористався своїм правом згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчить наявні в матеріалах справи докази. Однак, відповідач наданим йому процесуальним правом не скористався та в судове засідання не з'явився, своїх повноважних представників не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Вислухавши думку представника позивача та враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання з розгляду апеляційної скарги та те, що неявка зазначеного вище представника не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останнього.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та перевіривши підстави залишення позовної заяви без розгляду, судова колегія прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив, зокрема з того, що до заяви не було додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом (ч.2 ст.44 ГПК України).

Як вбачається із позовної заяви, позивач заявив вимогу немайнового характеру, а також подав заяву про вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони відповідачу укладати договір з ТОВ "ВОГ Рітейл" до вирішення судом справи.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, немайнового характеру: 1 розмір мінімальної заробітної плати, за заяву про вжиття заходів та забезпечення позову - 0,5 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 р. станом на 01.01.2016 р. мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 378,00 грн.

Таким чином, позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. за поданий позов (1 розмір мінімальної заробітної плати за немайнову вимогу) та 689,00 грн. (0,5 розміру мінімальної заробітної плати) - за заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Як свідчать матеріали справи, позивач у якості доказу сплати судового збору надав платіжні доручення №56 від 15.02.2016 р. та № 55 від 15.02.2016р. на загальну суму 2067,00 грн. (1 378,00 + 689,00), призначенням платежу - судовий збір за позовом ТОВ "Торговий дім "Робікон".

Отже, позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі встановленому ст.4 Закону України "Про судовий збір".

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.63 ГПК України.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до п.2.22 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21 лютого 2013р. №7, у разі коли ГПК не передбачено можливості повернення господарським судом заяви у зв'язку з неподанням доказів сплати суми судового збору (наприклад, заяви про забезпечення позову), то суд повинен розглянути зазначену заяву й за відсутності таких доказів, а розподіл відповідних сум судового збору здійснити між сторонами згідно із статтею 49 названого Кодексу у залежності від результатів розгляду відповідної заяви; про такий розподіл може бути зазначено і в рішенні (постанові) господарського суду, прийнятому(-ій) за результатами розгляду справи, або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи. Однак, суд першої інстанції не врахувавши дану правову позицію повернув позов без розгляду вказавши, що з поданих позивачем платіжних доручень не вбачається, що судовий збір було оплачено і за заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції також виходив з того, що як вбачається із поданого опису вкладення, позовна заява була направлена відповідачу 01.02.2016р., тобто раніше, ніж її виготовлено, в той же час, коли датою підписання позову є 15.02.2016р., а подана позивачем поштова квитанція №7737 від 01.03.2016р. не може бути належним доказом відправки, оскільки не містить переліку направлених документів.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують направлення відповідачу та третій особі копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 ст. 56 ГПК України також встановлено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно із п.61 Правил надання поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів №270 від 05.03.2009р. у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Дослідивши наявний в матеріалах справи опис вкладення у цінний лист №331, судова колегія встановила, що на відбитку календарного штемпеля зазначена дата 01.02.2016р., тобто раніше, ніж виготовлено позовну заяву (15.02.2016р.). При цьому, у графі «Найменування предметів» опису вкладення у цінний лист зазначено: «Копія позовної заяви б/н від 15.02.2016р. про визнання результатів конкурсу про закупівлю недійсним з додатками на 97 арк.», тобто опис вкладення не міг бути надісланий 01.02.2016р., а відтак очевидно було допущено помилку, що підтверджується листом УДППЗ «Укрпошта» №532-Т-852 від 24.03.2016р.

Крім того, згідно даних пошукової системи УДППЗ «Укрпошта» лист з оголошеною цінністю з описом вкладення №331 на адресу відповідача був прийнятий для пересилання у відділенні поштового зв'язку №10 м.Київ 01.03.2016р. та вручений відповідачу 03.03.2016р.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повертаючи позовну заяву не повній мірі дослідив матеріали справи та не перевірив наявні докази, що потягло за собою порушення норм процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з числа зазначених у ч.7 ст.106 ГПК України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, тому розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом апеляційної скарги, повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 49 ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Робікон» на ухвалу Господарського суду м. Києва від 04.03.2016 року по справі №910/3659/16 задовольнити.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.03.2016р. по справі №910/3659/16 скасувати.

3.Матеріали справи №910/3659/16 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.В. Ільєнок

С.Г. Рудченко