ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.04.16 Справа № 904/1173/16

За позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

до публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 60 282,60 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 10 грудня 2015 року, юрисконсульт 1 категорії

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №52-16/65 від 24 грудня 2015 року, юрисконсульт юридичного відділу

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" плату за користування вагонами у розмірі 58 666,68 грн. та збір за зберігання вантажу у розмірі 1 615,92 грн., а всього 60 282,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у жовтні 2015 року за накладними №№ 41669441, 41669375, 41669243, 41669417, 41669367, №41669409, 41669318, 41669268, 41669326, 41669250, 41669375, 41669391, 41669375, 41669383, №41669334, 41669284, 41669359, 41669292, 41669433, 41669342, 41669276, 41669425, 41670910, №41670894, 41670902, 41670969, 41670886, 41670811, 41670852, 41671009, 41670837, 41670944, №41670985, 41670951, 41670829, 41670803, 41670936, 41670795, 41670977, 41661240, 41670845, №41670928, 41670860, 41660150, 41659954, 41659939, 41660168, 41659988, 41660176, 41659970, №41671637, 41671629, 41671611 залізницею було прийнято до перевезення порожні власні вагони на адресу одержувача ПАТ "ПІВДГЗК". На шляху прямування на підставі наказів № 466 від 02.10.2015, №476 від 04.10.2015 дані вагони було затримано через зайнятість колій станції призначення Кривий Pir у зв'язку з несвоєчасним забиранням вантажу одержувачем на свою під'їзну колію. За цим фактом станціями затримки Новоблочна, Мудрьона у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, п. 9 Правил зберігання вантажів складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 13 від 02.10.2015, №92 від 04.10.2015, акти загальної форми ГУ-23 № 653 від 02.10.2015, №92 від 04.10.2015. За весь час затримки вагонів на підходах до ст. Кривий Piг з вини вантажовласника було нарахована плата за користування спірними вагонами та збір за зберігання вантажу за відомостями ф. ГУ-46 №08109276, №08109277 та накопичувальною карткою ф. ФДУ-92 ММ 08109051.

Відомості плати за користування вагонами та накопичувальну картку працівниками ПАТ "ПІВДГЗК" було підписано із запереченням: "3 нарахованою сумою не згодні. Колії приймання були вільні, готові прийняти поїзд". Позивач вважає, що заперечення ПАТ "ПІВДГЗК" у відомостях плати за користування вагонами та накопичувальній картці не має під собою підґрунтя, оскільки залізниця не мала можливості доставити спірні вагони на станцію призначення з огляду на знаходження на її коліях вагонів, що прибули на адресу ПАТ "П1ВДГЗК" paніше та своєчасно не забиралися комбінатом на свою під'їзну колію. Дані факти засвідчено в актах загальної форми ГУ-23, які відповідальними працівниками ПАТ "ПІВДГЗК" підписано без заперечень.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, та зазначає, що затримка вагонів згідно наказів №466 від 02.10.2015 та № 476 від 04.10.2015 здійснена неправомірно, готовність ПАТ "ПІВДГЗК" прийняти спірні вагони підтверджується довідкою про зайнятість колій на ст. Допоміжна з якої вбачається, що на момент видачі наказів №409 та №476 на ст. Допоміжна були вільні дві колії, на які ПАТ "ПІВДГЗК" готовий був прийняти вагони. Також, відповідач зазначає, що наявність вини вантажовласника ПАТ "ПІВДГЗК" є обов'язковою умовою для нарахування плати за користування вагонами, однак позивачем цього не доведено, будь які докази, що ПАТ "ПІВДГЗК" відмовлялось приймати вказані вагони у матеріалах справи відсутні, навпаки існують докази (довідки), що колії на ст. Допоміжна були вільні і останній готовий був прийняти затримані вагони.

21 березня 2016 року до господарського суду від публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" надійшло клопотання про призначення у справі судової експертизи, на розгляд судового експерта (експертів) відповідач пропонує поставити наступні питання:

- яка причина того, що вагони, затримані за наказом №466 від 02.10.2015 та наказом №476 від 04.10.2015 не були доставлені на станцію призначення - Кривий Ріг і чи пов'язаний цей факт з порушенням позивача вимог ЄТП, щодо нормативу обробки вагонів на ст. Кривий Ріг?;

- чи впливало на пропускну спроможність станції Кривий Ріг використання залізницею приймально-відправних колій (відповідно до Розділу І ЄТП "Характеристика колій станції Кривий Ріг") під інші технологічні операції (накопичення, пропуск пасажирських і вантажних поїздів і т.п.)?;

- чи мав позивач технічну можливість доставити ці вагони до станції призначення вчасно?

- який документ необхідний для здійснення аналізу технічної можливості станції призначення Кривий Ріг щодо приймання та відправлення вагонів вантажовласника: Графік виконаного руху по станції Кривий Ріг чи Положення зайнятості колій по станції Кривий Ріг, чи потрібно їх аналізувати в сукупності, для того, щоб визначити наявність технічної можливості у позивача доставити спірні вагони, що затримані на станціях підходу, на станції призначення?;

- як здійснювати розрахунок загального часу затримки спірних вагонів при нарахуванні плати за користування вагонами у разі затримки одних і тих самих вагонів за декількома актами загальної форми ГУ - 23. Чи правомірно об'єднувати час затримки цих же вагонів на станції призначення Кривий Ріг за іншими актами загальної форми ГУ - 23?;

- чи вірно розрахована плата за користування вагонами затриманими за наказами №466 від 02.10.2015 та №476 від 04.1 0.2015? Якщо ні, то яка правильна сума?

Клопотання про призначення у справі судової експертизи мотивоване тим, що позивачем належним чином не доведено, що затримка вагонів відбулася саме з вини відповідача, не надані належні докази, які б підтверджували факт неможливості Залізниці доставити на станцію призначення затримані вагони на станціях підходу, а також, що плата за користування вагонами є завищеною та не відповідає методикам нарахування даної плати відповідно до вимог законодавства. Вирішення питання, щодо наявності у Залізниці можливості або її відсутності доставити спірні вагони на станцію призначення з урахуванням ситуації, що склалася на станції призначення в момент затримки спірних вагонів на станціях підходу, потребує спеціальних знань.

Позивач проти задоволення клопотання про призначення у справі судової експерти заперечує, надав до суду пояснення мотивовані тим, що визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затриманих вагонів відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів. Відповідач не надав жодного документального доказу в обґрунтування відсутності вини в затримці вагонів та викладеного у відомостях ф. ГУ-46 та накопичувальній картці заперечення, яке не підпадає під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених п.16 Правил користування вагонами та контейнерами. Письмові заперечення представників відповідача, викладені ними при підписанні відомостей плати та накопичувальної картки, не свідчать, самі по собі, без підтвердження належними та допустимими доказами викладених в цих запереченнях обставин, про недоведеність позивачем позовних вимог. В обґрунтування правової позиції щодо готовності забрати вагони зі станції призначення на свої під'їзні колії відповідач вказує суду на наявність вільних колій на станції Допоміжна. Але навіть за умов наявності вільних під'їзних колій на станції Допоміжна, за обставин відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, не можна погодитися з відсутністю його вини у їх скупченні, а навпаки - це є свідченням саме його вини у такому скупченні внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних під'їзних колій.

Оскільки вагони, що затримано на підходах до станції призначення та коліях станції призначення з вини вантажовласника вони є такими, що перебувають у його користуванні. Плата за користування вагонами, в такому випадку, розраховується за загальний час, що дорівнює: час з моменту видачі наказу про затримку вагонів на підходах до станції призначення до моменту видачі наказу про закінчення такої затримки + час з початку затримки до моменту її закінчення на коліях станції призначення за мінусом від отриманої суми плати за користування за затримку вагонів на коліях станції призначення, яку вантажовласник не заперечував.

Відповідно до частини першої статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

З огляду на те, що вирішення поставлених питань (крім питання, чи вірно розрахована плата за користування вагонами затриманими за наказами №466 від 02.10.2015 та №476 від 04.1 0.2015? Якщо ні, то яка правильна сума?), виходять за межі спеціальних знань експерта, експерт не наділений повноваженнями надавати оцінку законності проведення процедур, регламентованих внутрішніми актами позивача та нормативно-правовими актами щодо затримки та відправлення вагонів, визначати перелік документів, необхідних для здійснення аналізу технічної можливості станції призначення Кривий Ріг щодо приймання та відправлення вагонів вантажовласника, суд відхиляє клопотання ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про призначення у справі судової експертизи.

Щодо розрахунку плати за користування вагонами затриманими за наказами №466 від 02.10.2015 та №476 від 04.1 0.2015, то суд має можливість самостійно перевірити надані позивачем розрахунки.

У судовому засіданні 12 квітня 2016 року відповідачем заявлено клопотання про зупинення провадження у справі №904/11173/16 до внесення в Єдиний державний реєстр запису про припинення діяльності Державного підприємства "Придніпровська залізниця".

Клопотання мотивоване тим, що станом на день розгляду справи Державне підприємство "Придніпровська залізниця" не припинило своєї діяльності.

Відповідно до положень п.3 ч. 2 ст. 79 ГПК України, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках заміни однієї з сторін її правонаступником.

Суд, враховуючи обставини справи, відмовляє у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, у зв'язку з тим що заміна однієї зі сторін її правонаступником внаслідок реорганізації підприємства, організації відбувається відповідно до ст. 25 ГПК України.

Наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб Державного підприємства "Придніпровська залізниця" не перешкоджає розгляду даної справи та вирішенню спору по суті.

Керуючись ст. ст. 41, 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити публічному акціонерному товариству "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" в задоволенні клопотання про призначення судової експертизи та про зупинення провадження у справі.

Суддя ОСОБА_3