ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2016 р.Справа № 916/179/16

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 29.02.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю від 20.01.2016р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Хлібекспорт до компанії «DIRECTINVEST & Co, LTD» про стягнення 2 226 295 доларів США 63 центи, що еквівалентно 60 321 039,29 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Хлібекспорт (далі по тексту ТОВ „Хлібекспорт) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до компанії «DIRECTINVEST & Co, LTD» про стягнення заборгованості в сумі 1 751 657,21 доларів США, обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги фактом неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе за контрактами № 01-09/В від 01.09.2015р., № SB 09-10/1 від 18.09.2015р., № SB 09-10/2 від 18.09.2015р., № SB 09-10/3 від 18.09.2015р., № SB 09-10/4 від 18.09.2015р., № SB 23-10/1 від 23.10.2015р., № 19/М від 19.10.2015р., № SB 20-11/1 від 20.11.2015р., № SB 26-11/W від 26.11.2015р., № SB 27-11/1 від 27.11.2015р. зобовязань щодо здійснення оплати вартості придбаної продукції.

02.03.2016р. на адресу суду надійшла заява про уточнення та доповнення позовних вимог (вх. № 2-1128/16), у відповідності до якої ТОВ „Хлібекспорт просить суд стягнути із компанії «DIRECTINVEST & Co, LTD» грошові кошти в загальній сумі 60 321 039,29 грн., доповнивши первісні підстави позову також невиконанням відповідачем прийнятих на себе грошових зобовязань покупця за контрактами № MW 25-12/1 від 25.12.2015р., № 25/FC від 25.01.2016р. та № Corn 29-01/1 від 29.01.2016р. Вказана редакція позовних вимог була прийнята до розгляду господарським судом.

В подальшому, згідно із заявою (вх. 8051/16 від 30.03.2016р.) позивач уточнив заявлені вимоги про просить суд стягнути із компанії «DIRECTINVEST & Co, LTD» заборгованість за придбаний товар в загальній сумі 2 226 295 доларів США 63 центи, що еквівалентно 60 321 039,29 грн. Вказана редакція позовних вимог була прийнята судом до розгляду як остаточна.

Відповідач повністю визнає заявлені ТОВ „Хлібекспорт позовні вимоги, проте наголошує на неможливості виконання спірних грошових зобовязань через недостатність в його розпорядженні відповідної суми грошових коштів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

01.09.2015р. між ТОВ „Хлібекспорт (Продавець) та компанією «DIRECTINVEST & Co, LTD» (Покупець) було укладено контракт № 01-09/В, у відповідності до умов якого Продавець продає, а Покупець купує товар на умовах, визначених в даному контракті. Товаром за даним контрактом є ячмінь 3 класу, для кормових цілей, українського походження, насипом, врожаю 2015 року, у кількості 4 000 метричних тон, +/- 10% на вимогу Покупця та за контрактною ціною.

Крім того, 18.09.2015р. між ТОВ „Хлібекспорт (Продавець) та компанією «DIRECTINVEST & Co, LTD» (Покупець) було укладено контракт № SB 09-10/1, у відповідності до умов якого Продавець продає, а Покупець купує товар на умовах, визначених в даному контракті. Товаром за даним контрактом є соєві боби для технічних потреб, українського походження, врожаю 2015 року, кількістю 200 метричних тон, +/- 10%.

Також 18.09.2015р. між ТОВ „Хлібекспорт (Продавець) та компанією «DIRECTINVEST & Co, LTD» (Покупець) було укладено контракт № SB 09-10/2, у відповідності до умов якого Продавець продає, а Покупець купує товар на умовах, визначених в даному контракті. Товаром за даним контрактом є соєві боби для технічних потреб, українського походження, врожаю 2015 року, кількістю 450 метричних тон, +/- 10%.

18.09.2015р. між ТОВ „Хлібекспорт (Продавець) та компанією «DIRECTINVEST & Co, LTD» (Покупець) було укладено контракт № SB 09-10/3, у відповідності до умов якого Продавець продає, а Покупець купує товар на умовах, визначених в даному контракті. Товаром за даним контрактом є соєві боби для технічних потреб, українського походження, врожаю 2015 року, кількістю 240 метричних тон, +/- 10%.

18.09.2015р. між ТОВ „Хлібекспорт (Продавець) та компанією «DIRECTINVEST & Co, LTD» (Покупець) було укладено контракт № SB 09-10/4, у відповідності до умов якого Продавець продає, а Покупець купує товар на умовах, визначених в даному контракті. Товаром за даним контрактом є соєві боби для технічних потреб, українського походження, врожаю 2015 року, кількістю 1 200 метричних тон, +/- 10%.

В подальшому, 23.10.2015р. між ТОВ „Хлібекспорт (Продавець) та компанією «DIRECTINVEST & Co, LTD» (Покупець) було укладено контракт № SB 23-10/1, у відповідності до умов якого Продавець продає, а Покупець купує товар на умовах, визначених в даному контракті. Товаром за даним контрактом є соєві боби для технічних потреб, українського походження, врожаю 2015 року, кількістю 500 метричних тон, +/- 10%.

Крім того, 19.10.2015р. між ТОВ „Хлібекспорт (Продавець) та компанією «DIRECTINVEST & Co, LTD» (Покупець) було укладено контракт № 19/М, у відповідності до умов якого Продавець продає, а Покупець купує товар на умовах, визначених в даному контракті. Товаром за даним контрактом є кукурудза для кормових потреб, 3 класу, насипом, врожаю 2015 року, кількістю 5 000 метричних тон, +/- 10%.

Також 20.11.2015р. між ТОВ „Хлібекспорт (Продавець) та компанією «DIRECTINVEST & Co, LTD» (Покупець) було укладено контракт № SB 20-11/1, у відповідності до умов якого Продавець продає, а Покупець купує товар на умовах, визначених в даному контракті. Товаром за даним контрактом є соєві боби для технічних потреб, українського походження, врожаю 2015 року, кількістю 220 метричних тон, +/- 10%.

26.11.2015р. між ТОВ „Хлібекспорт (Продавець) та компанією «DIRECTINVEST & Co, LTD» (Покупець) було укладено контракт № SB 26-11/W, у відповідності до умов якого Продавець продає, а Покупець купує товар на умовах, визначених в даному контракті. Товаром за даним контрактом є пшениця 2,3 класу, українського походження, врожаю 2015 року, кількістю 2 000 метричних тон, +/- 10%.

27.11.2015р. між ТОВ „Хлібекспорт (Продавець) та компанією «DIRECTINVEST & Co, LTD» (Покупець) було укладено контракт № SB 27-11/1, у відповідності до умов якого Продавець продає, а Покупець купує товар на умовах, визначених в даному контракті. Товаром за даним контрактом є соєві боби для технічних потреб, українського походження, врожаю 2015 року, кількістю 500 метричних тон, +/- 10%.

Також 25.12.2015р. між ТОВ „Хлібекспорт (Продавець) та компанією «DIRECTINVEST & Co, LTD» (Покупець) було укладено контракт № MW 25-12/1, у відповідності до умов якого Продавець продає, а Покупець купує товар на умовах, визначених в даному контракті. Товаром за даним контрактом є пшениця 2 3 класу, українського походження, врожаю 2015 року, кількістю 1000 метричних тон, +/- 10%.

Крім того, 25.01.2016р. між ТОВ „Хлібекспорт (Продавець) та компанією «DIRECTINVEST & Co, LTD» (Покупець) було укладено контракт № 25/FC, у відповідності до умов якого Продавець продає, а Покупець купує товар на умовах, визначених в даному контракті. Товаром за даним контрактом є кукурудза для кормових потреб, українського походження, врожаю 2014 року, кількістю 1000 метричних тон, +/- 10%.

29.01.2016р. між ТОВ „Хлібекспорт (Продавець) та компанією «DIRECTINVEST & Co, LTD» (Покупець) було укладено контракт № Corn 29-01/1, у відповідності до умов якого Продавець продає, а Покупець купує товар на умовах, визначених в даному контракті. Товаром за даним контрактом курудза 3-го класу, українського походження, врожаю 2015 року, кількістю 1 300 метричних тон, +/- 10%.

При вирішенні даного спору по суті, враховуючи той факт, що однією із сторін у спірних правовідносинах, які виникли на підставі контрактів № 01-09/В від 01.09.2015р., № SB 09-10/1 від 18.09.2015р., № SB 09-10/2 від 18.09.2015р., № SB 09-10/3 від 18.09.2015р., № SB 09-10/4 від 18.09.2015р., № SB 23-10/1 від 23.10.2015р., № 19/М від 19.10.2015р., № SB 20-11/1 від 20.11.2015р., № SB 26-11/W від 26.11.2015р., № SB 27-11/1 від 27.11.2015р., № MW 25-12/1 від 25.12.2015р., № 25/FC від 25.01.2016р. та № Corn 29-01/1 від 29.01.2016р. є іноземна юридична особа, господарський суд, першочергово, вважає за необхідне дослідити правомірність застосування до умов даного договору права України.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про зовнішньоекономічну діяльність от 16.04.1991г. № 959-ХІІ (з наступними змінами та доповненнями) зовнішньоекономічною діяльністю є діяльність суб'єктів господарської діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами. Зовнішньоекономічний договір (контракт) - матеріально оформлена угода двох або більше суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов'язків у зовнішньоекономічній діяльності. Іноземними суб'єктами господарської діяльності є суб'єкти господарської діяльності, що мають постійне місцезнаходження або постійне місце проживання за межами України.

В силу положень ст. 3 Закону України „Про зовнішньоекономічну діяльність от 16.04.1991г. № 959-ХІІ (з наступними змінами та доповненнями) суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в Україні є зокрема юридичні особи, зареєстровані як такі в Україні і які мають постійне місцезнаходження на території України (підприємства, організації та об'єднання всіх видів, включаючи акціонерні та інші види господарських товариств, асоціації, спілки, концерни, консорціуми, торговельні доми, посередницькі та консультаційні фірми, кооперативи, кредитно-фінансові установи, міжнародні об'єднання, організації та інші), в тому числі юридичні особи, майно та/або капітал яких є повністю у власності іноземних суб'єктів господарської діяльності.

Згідно зі ст. 6 Закону України „Про зовнішньоекономічну діяльність от 16.04.1991г. № 959-ХІІ (з наступними змінами та доповненнями) суб'єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Зовнішньоекономічний договір (контракт) укладається суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності або його представником у простій письмовій формі, якщо інше не передбачено міжнародним договором України чи законом. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Приймаючи до уваги наведені положення чинного законодавства, а також субєктний склад контрактів № 01-09/В від 01.09.2015р., № SB 09-10/1 від 18.09.2015р., № SB 09-10/2 від 18.09.2015р., № SB 09-10/3 від 18.09.2015р., № SB 09-10/4 від 18.09.2015р., № SB 23-10/1 від 23.10.2015р., № 19/М від 19.10.2015р., № SB 20-11/1 від 20.11.2015р., № SB 26-11/W від 26.11.2015р., № SB 27-11/1 від 27.11.2015р., № MW 25-12/1 від 25.12.2015р., № 25/FC від 25.01.2016р. та № Corn 29-01/1 від 29.01.2016р., зміст зобовязань, що виникли на підставі даних угод, господарський суд доходить висновку, що між сторонами по справі були укладені зовнішньоекономічні договори з метою здійснення зовнішньоекономічної діяльності. При дослідженні питання можливості застосування до даного контракту права України, суд вважає за необхідне звернутись до положень Закону України „Про міжнародне приватне право.

Так, в силу положень ст. 1 Закону України „Про міжнародне приватне право від 23.06.2005р. № 2709-IV (з наступними змінами та доповненнями; далі по тексту Закон України „Про міжнародне приватне право) для цілей цього Закону терміни вживаються в такому значенні: приватноправові відносини - відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб'єктами яких є фізичні та юридичні особи; іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави; колізійна норма - норма, що визначає право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом.

Виходячи з положень ст.ст. 4, 5 Закону України „Про міжнародне приватне право право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. У випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом.

Положеннями ст. 32 Закону України „Про міжнародне приватне право передбачено, що зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом. У разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв'язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов'язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.

Відповідно до ст. 44 Закону України „Про міжнародне приватне право у разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є продавець за договором купівлі-продажу.

При цьому, виходячи з положень п.п. 14.1, 14.2 контрактів № 01-09/В від 01.09.2015р., № SB 09-10/1 від 18.09.2015р., № SB 09-10/2 від 18.09.2015р., № SB 09-10/33 від 18.09.2015р., № SB 09-10/4 від 18.09.2015р., № SB 23-10/1 від 23.10.2015р., № 19/М від 19.10.2015р., № SB 20-11/1 від 20.11.2015р., № SB 26-11/W від 26.11.2015р., № SB 27-11/1 від 27.11.2015р., № MW 25-12/1 від 25.12.2015р., № 25/FC від 25.01.2016р. та № Corn 29-01/1 від 29.01.2016р. (з урахуванням додаткових угод) будь-яку суперечку, що виникає по цьому контракту або у звязку з ним, сторони самостійно вирішують шляхом двосторонніх переговорів. Сторони надійшли до угоди, що правом, як регулює дані контракти, є матеріальне і процесуальне право України.

Приймаючи до уваги, що сторонами при укладенні контрактів № 01-09/В від 01.09.2015р., № SB 09-10/1 від 18.09.2015р., № SB 09-10/2 від 18.09.2015р., № SB 09-10/3 від 18.09.2015р., № SB 09-10/4 від 18.09.2015р., № SB 23-10/1 від 23.10.2015р., № 19/М від 19.10.2015р., № SB 20-11/1 від 20.11.2015р., № SB 26-11/W від 26.11.2015р., № SB 27-11/1 від 27.11.2015р., № MW 25-12/1 від 25.12.2015р., № 25/FC від 25.01.2016р. та № Corn 29-01/1 від 29.01.2016р. було погоджено застосування до їх умов права України, що цілком відповідає правилам вибору права за місцезнаходженням сторони, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, керуючись ст. 32 Закону України „Про міжнародне приватне право суд доходить висновку про правомірність застосування до умов даних контрактів права України.

При цьому, виходячи з положень п. 14.3 контрактів № 01-09/В від 01.09.2015р., № SB 09-10/1 від 18.09.2015р., № SB 09-10/2 від 18.09.2015р., № SB 09-10/3 від 18.09.2015р., № SB 09-10/4 від 18.09.2015р., № SB 23-10/1 від 23.10.2015р., № 19/М від 19.10.2015р., № SB 20-11/1 від 20.11.2015р., № SB 26-11/W від 26.11.2015р., № SB 27-11/1 від 27.11.2015р., № MW 25-12/1 від 25.12.2015р., № 25/FC від 25.01.2016р. та № Corn 29-01/1 від 29.01.2016р. (з урахуванням додаткових угод) у разі неможливості самостійного врегулювання суперечки, вирішення такої суперечки має бути здійснене в господарському суді Одеської області відповідно до матеріального і процесуального законодавства України.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст.ст. 123, 124 ГПК України іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 Закону України „Про міжнародне приватне право підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону. Суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

За таких обставин, враховуючи наявність згоди сторін про вирішення спорів, що виникають із контрактів № 01-09/В від 01.09.2015р., № SB 09-10/11 від 18.09.2015р., № SB 09-10/2 від 18.09.2015р., № SB 09-10/3 від 18.09.2015р., № SB 09-10/4 від 18.09.2015р., № SB 23-10/1 від 23.10.2015р., № 19/М від 19.10.2015р., № SB 20-11/1 від 20.11.2015р., № SB 26-11/W від 26.11.2015р., № SB 27-11/1 від 27.11.2015р., № MW 25-12/1 від 25.12.2015р., № 25/FC від 25.01.2016р. та № Corn 29-01/1 від 29.01.2016р. господарським судом Одеської області за нормами права України, суд доходить висновку про підвідомчість даного спору господарським судам України.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Виходячи з положень п.п. 6.1 6.3 контрактів № 01-09/В від 01.09.2015р., № 19/М від 19.10.2015р., № SB 26-11/W від 26.11.2015р., № 25/FC від 25.01.2016р. поставка здійснюється на умовах СРТ Одеський морський торговельний порт, Україна та/або Іллічівський морський торговельний порт, Україна, та/або ТОВ „Транссервіс 2008 за вибором Покупця (пункт поставки), у відповідності до Інкотермс 2010 та умовами даного контракту. Датою поставки вважається дата штампу станції призначення на товарно-транспортних накладних. Продавець здійснює митне очищення товару на експорт.

Згідно з розділом 5 контрактів № SB 09-10/1 від 18.09.2015р., № SB 09-10/2 від 18.09.2015р., № SB 09-10/3 від 18.09.2015р., № SB 09-10/4 від 18.09.2015р., № SB 23-10/1 від 23.10.2015р., № SB 20-11/1 від 20.11.2015р., № SB 27-11/1 від 27.11.2015р., № MW 25-12/1 від 25.12.2015р., № Corn 29-01/1 від 29.01.2016р. базис поставки СРТ „доставлено на з.д. станцію Одеса-порт (експорт) для ПАТ „Укрелеваторпром та/або по прямому варіанту в Одеса-порт (СРТ Інкотермс 2000). Поставка товару здійснюється з.д. транспортом та/або автотранспортом. Датою поставки товару вважається дата оформлення вантажно-митної декларації (ВМД). Продавець проводиться митне очищення товару на експорт. Продавець згідно контракту є експортером товару.

Відповідно до положень ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов контрактів № 01-09/В від 01.09.2015р., № SB 09-10/1 від 18.09.2015р., № SB 09-10/2 від 18.09.2015р., № SB 09-10/3 від 18.09.2015р., № SB 09-10/4 від 18.09.2015р., № SB 23-10/1 від 23.10.2015р., № 19/М від 19.10.2015р., № SB 20-11/1 від 20.11.2015р., № SB 26-11/W від 26.11.2015р., № SB 27-11/1 від 27.11.2015р., № MW 25-12/1 від 25.12.2015р., № 25/FC від 25.01.2016р. та № Corn 29-01/1 від 29.01.2016р. позивачем було здійснено поставку на експорт товару, що підтверджується наступними доказами:

- декларація ЕК10ДР 500060703/2015/009970, товар ячмінь 3 класу, ціна 150 доларів США/тона, загальна ціна експортної партії товару складає 111 711 доларів США 00 центів;

- декларація ЕК10ДР 500060703/2015/010569, товар - соєві боби для технічних потреб, ціна 325 доларів США/тона; загальна ціна експортної партії товару складає 61 548 доларів США 50 центів;

- декларація ЕК10ДР 500060703/2015/010563, товар - соєві боби для технічних потреб, ціна 325 доларів США/тона; загальна ціна експортної партії товару складає 145 093 доларів США 00 центів;

- декларація ЕК10ДР 500060703/2015/010572, товар - соєві боби для технічних потреб, ціна 325 доларів США/тона; загальна ціна експортної партії товару складає 81 412 доларів США 50 центів;

- декларація ЕК10ДР 500060703/2015/010573, товар - соєві боби для технічних потреб, ціна 325 доларів США/тона; загальна ціна експортної партії товару складає 362 180 доларів США 00 центів;

- декларація ЕК10ДР 500060703/2015/010619, товар - соєві боби для технічних потреб, ціна 340 доларів США/тона; загальна ціна експортної партії товару складає 170 107 доларів США 10 центів;

- декларація ЕК10ДР 500040406/2015/005926, товар кукурудза 3 класу, ціна 143 долара США/тона; загальна ціна експортної партії товару складає 407 758 доларів США 21 центів;

- декларація ЕК10ДР 500060703/2015/011556, товар - соєві боби для технічних потреб, ціна 340 доларів США/тона; загальна ціна експортної партії товару складає 73 822 доларів США 50 центів;

- декларація ЕК10ДР 500060703/2015/012292, товар - соєві пшениця 2-3 класу, ціна 160 доларів США/тона; загальна ціна експортної партії товару складає 153 960 доларів США 00 центів;

- декларація ЕК10ДР 500060703/2016/000172, товар пшениця 2-3 класу, ціна 160 доларів США/тона; загальна ціна експортної партії товару складає 10 984 доларів США 00 центів;

- декларація ЕК10ДР 500060703/2016/000101, товар - соєві боби для технічних потреб, ціна 345 доларів США/тона; загальна ціна експортної партії товару складає 173 080 доларів США 40 центів;

- декларація ЕК10ДР 500060703/2016/00, товар пшениця 2-3 класу, ціна 166 доларів США/тона; загальна ціна експортної партії товару складає 160 469доларів США 90 центів;

- декларація ЕК10ДР 500010003/2016/001908, товар кукурудза 2-3 класу, ціна 143 доларів США/тона; загальна ціна експортної партії товару складає 45 023 доларів США 97,9 центів;

- декларація ЕК10ДР 500010003/2016/001914, товар кукурудза 2-3 класу, ціна 143 доларів США/тона; загальна ціна експортної партії товару складає 72 361 доларів США 86,1 центів;

- декларація ЕК10ДР 500010003/2016/002316, товар кукурудза 3 класу, ціна 150,50 доларів США/тона; загальна ціна експортної партії товару складає 196 788 доларів США 68,3 центів;

Загальна вартість поставленого у власність компанії „«DIRECTINVEST & Co, LTD» товару, факт експорту якого на користь останнього підтверджений належним чином оформленими митними деклараціями, складає 2 226 295 доларів США 63 центи.

Виходячи з положень розділу 9 контрактів № 01-09/В від 01.09.2015р., № SB 09-10/1 від 18.09.2015р., № SB 09-10/2 від 18.09.2015р., № SB 09-10/33 від 18.09.2015р., № SB 09-10/4 від 18.09.2015р., № SB 23-10/1 від 23.10.2015р., № 19/М від 19.10.2015р., № SB 20-11/1 від 20.11.2015р., № SB 26-11/W від 26.11.2015р., № SB 27-11/1 від 27.11.2015р., № MW 25-12/1 від 25.12.2015р., № 25/FC від 25.01.2016р. та № Corn 29-01/1 від 29.01.2016р. (з урахуванням додаткових угод) оплата за даним контрактом здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту надання в електронному вигляді копії наступних документів: інвойса/рахунку-фактури на всю суму поставленого товару; ВМД на фактично відвантажений на експорт товар.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, вартість товару, поставленого позивачем на виконання умов контрактів № 01-09/В від 01.09.2015р., № SB 09-10/1 від 18.09.2015р., № SB 09-10/2 від 18.09.2015р., № SB 09-10/33 від 18.09.2015р., № SB 09-10/4 від 18.09.2015р., № SB 23-10/1 від 23.10.2015р., № 19/М від 19.10.2015р., № SB 20-11/1 від 20.11.2015р., № SB 26-11/W від 26.11.2015р., № SB 27-11/1 від 27.11.2015р., № MW 25-12/1 від 25.12.2015р., № 25/FC від 25.01.2016р. та № Corn 29-01/1 від 29.01.2016р. (з урахуванням додаткових угод), з боку компанії «DIRECTINVEST & Co, LTD» оплачена не була, у звязку з чим, суд доходить висновку про наявність простроченої заборгованості компанії «DIRECTINVEST & Co, LTD» перед ТОВ „Хлібекспорт в загальній сумі 2 226 295 доларів США 63 центи, що еквівалентно 60 321 039,29 грн.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 629, 692 ЦК України господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ „Хлібекспорт про стягнення з компанії «DIRECTINVEST & Co, LTD» заборгованості за придбаний товар в розмірі 2 226 295 доларів США 63 центи, що еквівалентно 60 321 039,29 грн.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, факт існування заборгованості компанії «DIRECTINVEST & Co, LTD» перед ТОВ „Хлібекспорт в сумі 2 226 295 доларів США 63 центи, що еквівалентно 60 321 039,29 грн., витікає із умов укладених між сторонами по справі угод та положень чинного законодавства. Відповідачем вказані обставини були визнані під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Підсумовуючи всі вищевикладені обставини, відповідно до ст.ст. 1, 3, 6 Закону України „Про зовнішньоекономічну діяльність от 16.04.1991г. № 959-ХІІ (з наступними змінами та доповненнями), ст.ст. 1, 4, 5, 32, 44, 76, 77 Закону України „Про міжнародне приватне право від 23.06.2005р. № 2709-IV (з наступними змінами та доповненням), ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 538, 541, 543, 553, 554, 610, 612, 617, 625, 629, 662, 664, 692, 693, 712 ЦК України, ст. 193 ГК України позов підлягає задоволенню у повному обсязі шляхом присудження до стягнення із компанії «DIRECTINVEST & Co, LTD» на користь ТОВ „Хлібекспорт заборгованості за поставлений товар в сумі 2 226 295 доларів США 63 центи, що еквівалентно 60 321 039,29 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору у повному обсязі покладаються на відповідача відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з компанії «DIRECTINVEST & Co, LTD» /27/F Tesbury Centre 28 Queens Road, East Wanchai Hong Kong, Beneficiary Bank: Regional Investment Bank JSC Riga, Latvia, SWIFT: RIBR LV 22, Account No: LV20RIBR00147930N0000 or Beneficiary Bank: Credit Europe Bank N.V., Amsterdam, the Netherlands, SWIFT: FBHL NL 2A, Account No: NL85FBHL/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Хлібекспот /65082, АДРЕСА_1, / заборгованість за поставлений товар в сумі 2 226 295 доларів США 93 центи /два мільйони двісті двадцять шість тисяч двісті девяносто пять доларів США 93 центи/, що еквівалентно 60 321 039 грн. 29 коп. /шістдесят мільйонів триста двадцять одна тисяча тридцять девять грн. 29 коп./, судовий збір в сумі 206 700 грн. 00 коп. /двісті шість тисяч сімсот грн. 00 коп./. Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 04.04.2016р.

Суддя С.П. Желєзна