РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р. Справа № 903/623/13

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Огороднік К.М.

суддів Демянчук Ю.Г.

при секретарі судового засідання Величко К.Я.

розглянувши апеляційну скаргу кредитора - Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на ухвалу господарського суду Волинської області від 03.03.16 р.

у справі № 903/623/13 (суддя Шум Микола Сергійович )

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітмол", Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Влас"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Продакшн" ЛТД

про банкрутство

за участю представників сторін:

апелянта - ОСОБА_1 (довіреність б/н від 31.03.2016р.);

кредиторів - ПАТ "Банк Форум" - ОСОБА_2 (довіреність №10/21-03 від 16.06.2015р.); ПАТ "Укрексімбанк" - ОСОБА_3 (довіреність №010-01/5351 від 06.08.2013р.); ТзОВ "Євролакт" - ОСОБА_4 (довіреність б/н від 01.04.2016р.), ОСОБА_5 (довіреність б/н від 18.05.2015р.); ПАТ "Укрсоцбанк" - ОСОБА_6 (довіреність від15.12.2014р.);

ТОВ "Фреш Трейд" - ОСОБА_7 (довіреність б/н від 11.04.2016р.);

арбітражного керуючого - ОСОБА_8 (довіреність б/н від 10.03.2016р.);

органу прокуратури - ОСОБА_9 (посвідчення №032937 від 10.04.2015р.).

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 03.03.2016 року у справі №903/623/13 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Елітмол", Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Влас" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Продакшн" ЛТД про визнання банкрутом в задоволенні заяви ПАТ "Дельта Банк" від 15.02.2016р. № 18.5/968 про забезпечення вимог кредиторів відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, кредитор - ПАТ "Дельта Банк" звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Волинської області скасувати та прийняти нову ухвалу, якою заяву ПАТ "Дельта Банк" про забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на майно ТзОВ "Каскад-Продакшн" ЛТД задоволити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Волинської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого суду, обставинам справи.

Ліквідатор у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Безпосередньо в судовому засіданні представники ПАТ "Дельта Банк" та ліквідатора повністю підтримали вимоги та доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників апелянта та ліквідатора, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою господарського суду Волинської області від 10.12.2013 року процедуру розпорядження майном у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Продакшн" ЛТД припинено, ТзОВ Каскад-Продакшн ЛТД визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, ліквідатором ТзОВ "Каскад-Продакшн" ЛТД призначено арбітражного керуючого ОСОБА_10

26.02.2016 року кредитор - ПАТ "Дельта Банк" звернувся до господарського суду з заявою від 15.02.2016р. № 18.5/968 про забезпечення вимог кредиторів, згідно якої просить накласти арешт на майно ТзОВ "Каскад-Продакшн" ЛТД.

Вказана заява обґрунтована тим, що організація та проведення аукціонів із продажу майна боржника, проведених 21.01.2016 року, відбулася з порушенням норм чинного законодавства України, зокрема, порушення прав заставних кредиторів, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Місцевий господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вищевказаної заяви.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Статтею 18 Закону про банкрутство визначено, що господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників провадження у справі про банкрутство чи за своєю ініціативою вживати заходів щодо забезпечення вимог кредиторів. Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити укладати без згоди арбітражного керуючого угоди, а також зобов'язати боржника передати цінні папери, валютні цінності, інше майно на зберігання третім особам або вжити інших заходів для збереження майна, про що виноситься ухвала.

Згідно ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Стаття 67 ГПК України передбачає, що позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 3 вищевказаної постанови встановлено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як вбачається, заявник в обґрунтування заяви про забезпечення вимог кредиторів зазначає, що проведення аукціону з продажу майна банкрута - ТзОВ "Каскад-Продакшн" ЛТД, на його думку, проведено з порушенням порядку продажу майна, передбаченого чинним законодавством, що може завдати шкоду інтересам банку, як кредитора. Тому припускає, що існує певна загроза щодо здійснення ТОВ "Фреш Трейд" (переможцем аукціону) дій, спрямованих на відчуження майна, придбаного на аукціоні у будь-який зручний для нього спосіб.

Як вбачається із заяви, остання не підтверджена належними та допустимими доказами. Зокрема, заявником не подано доказів, які б свідчили про реальні наміри чи дії ТОВ "Фреш Трейд" щодо відчуження майна, придбаного останнім 21.01.2016р. при проведенні аукціону з реалізації майна банкрута ТзОВ "Каскад-Продакшн" ЛТД.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що кредитором не надано належних доказів, які б свідчили про наявність фактичних обставин, з якими пов'язується необхідність вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення поданої заяви.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Волинської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Волинської області від 03.03.206 року у справі №903/623/13 - залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Демянчук Ю.Г.