ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
"05" квітня 2016 р. Справа № 922/73/16
Ухвалою Господарського суду Харківського області від 25 січня 2016 року у справі № 922/73/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фед-Агро» до Приватного підприємства «Еллада» та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 21446747,12 грн. задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на його майно, де б воно не знаходилось в межах позовних вимог 21446746,12 грн.
Вважаю, що вказана ухвала прийнята при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, а також неправильному застосуванні норм процесуального права, у звязку з чим підлягала скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Фед-Агро» про забезпечення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову.
Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу (частина перша статті 67 Господарського процесуального кодексу України).
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими повязано вирішення питання про забезпечення позову. До предмета доказування в даному випадку входять:
- факти про наявність у боржника відповідача майна (зокрема, грошових коштів, цінних паперів тощо), або такого майна, що належить боржнику, в інших осіб;
- ймовірність припущення, що майно, яке є у відповідача на момент предявлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.
Заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.
З цією метою та з урахуванням загальних вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Вибір способу забезпечення позову залежить від суті позовної вимоги.
У позові про стягнення грошей слід застосовувати такий захід до забезпечення позову, як накладання арешту на кошти боржника, які обліковуються на рахунках у банківських або інших кредитно-фінансових установах у межах розміру сум позовних вимог.
Правова позиція щодо застосування заходів до забезпечення позову викладена в постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26 грудня 2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову».
Зокрема, в пункті 7.1.цієї постанови зазначено, що накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.
Заявник не обґрунтував причини неможливості подання до суду заяви про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові суми, що належать відповідачеві.
Арешт на майно застосовується тоді, коли кошти у боржника відсутні, а тому виконання рішення про стягнення коштів неможливо.
В абз. 3 резолютивної частини ухвали суду першої інстанції зазначено: «до вирішення питання по суті накласти арешт на майно, що належить Приватному підприємству «Еллада», де б воно не знаходилось, в межах позовних вимог 21446746,12 грн».
Вважаю, що в ухвалі про накладення арешту на майно боржника господарський суд повинен був чітко вказати майно, на яке накладається арешт.
Так, якщо арешт накладається на нерухоме майно, то, з урахуванням доказів щодо належності конкретного майна або його частки на праві власності саме відповідачу, ухвала суду повинна містити місце знаходження нерухомого майна, його ідентифікаційні ознаки; у разі накладення арешту на автомобіль - відобразити його державний реєстраційний номер, номер двигуна тощо, що відрізняло б саме таке нерухоме /рухоме майно від будь-якого іншого.
Заявник, який звернувся із заявою про застосування заходів до забезпечення позову, не охарактеризував та не надав доказів щодо наявності будь-якого рухомого/нерухомого майна у відповідача, яке належало б йому на праві власності, а тому така заява є необґрунтованою и підстави для її задоволення відсутні.
Забезпечення позову застосовується судом, якщо невжиття цих заходів може ускладнити чи може унеможливити виконання рішення суду. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент предявлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Таких обґрунтувань заявником також не надано.
Суддя Камишева Л.М.