ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

11 квітня 2016 року Справа № 915/397/16

Суддя Господарського суду Миколаївської області Корицька В.О.,

розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УТФ ЕКСПОРТ»,

04205, м. Київ, пр. Оболонський, 30, оф. 287,

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»,

54034, м. Миколаїв, вул. 1-а Слобідська, 122

про стягнення грошових коштів в сумі 5 075,76 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УТФ ЕКСПОРТ» звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» про стягнення грошових коштів в сумі 5 075,76 грн., з яких:

2 806,27 грн. сума попередньої предоплати за Договором складського зберігання зернових та олійних культур № 43-К/7 від 13.02.2015 року;

80,00 грн. 3% річних за період з 20.04.2015 року по 01.04.2016 року;

553,67 грн. інфляційних витрат за період з квітня 2015 року по березень 2016 року;

1 355,19 грн. пеня за період з 20.04.2015 року по 01.04.2016 року;

280,63 грн. моральна шкода.

У позовних вимогах позивач також просить забезпечити позовні вимоги шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача на існуючу суму заборгованості.

Підставою для забезпечення позовних вимог позивач зазначає наявність у відповідача підстав для ухилення від сплати заборгованості.

Розглянувши заявлене клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову, дослідивши та оцінивши усі подані докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Таким чином, зі змісту ст. 66 ГПК України вбачається, що заходи до забезпечення позову вживаються судом у разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до абз. 2 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26 грудня 2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26 грудня 2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивачем жодним чином не обгрунтовано наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача. Посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, грунтується на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26 грудня 2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову оскарженню не підлягають.

У відповідності до ст. 49 ГПК України, абз. 4 п. 2.22 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 689,00 грн. підлягає стягненню з позивача в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 49, 66, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «УТФ ЕКСПОРТ» (04205, м. Київ, пр. Оболонський, 30, оф. 287, ідентифікаційний код 38833482) про вжиття заходів забезпечення позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УТФ ЕКСПОРТ» (04205, м. Київ, пр. Оболонський, 30, оф. 287, ідентифікаційний код 38833482) в доход Державного бюджету України (ГУДКСУ у Миколаївській області, МФО банку 826013, р/р 3002, , одержувач УК у м. Миколаїв /м. Миколаїв / 22030101) судовий збір в сумі 689,00 грн. (шістсот вісімдесят девять грн. 00 коп.)

Видати наказ.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Корицька