ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016 року Справа № 904/1498/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Дмитренко Г.К.- доповідач

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі: Ситниковій М.Ю.

За участю представників сторін:

від відповідача-1: ОСОБА_1, довіреність б/н від 19.12.2015 р., представник;

представники позивача та відповідача-2 в судове засідання не зявились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу фермерського господарства «Весна» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 року у справі № 904/1498/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1 фермерського господарства "Весна", с.Микільське Білозерського району Херсонської області

відповідача-2 товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест", м. Дніпропетровськ

про стягнення чергової індексації в сумі 239063 грн. 08 коп.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 року (головуючий суддя Ніколенко М.О., судді: Мельниченко І.Ф., Колісник І.І.) з фермерського господарства "Весна" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" стягнуто (з урахуванням ухвали про виправлення описки) 239063 грн. 08 коп. проіндексованої суми боргу, 2390 грн. 63 коп. судового збору та 2500 грн. витрат на послуги адвоката. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" 239063 грн. 08 коп. проіндексованої суми боргу, 2390 грн. 63 коп. судового збору та 2500 грн. витрат на послуги адвоката.

Не погоджуючись з рішенням суду фермерське господарство "Весна" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі відповідач-1 зазначає, що відповідно до ст.ст. 512, 514 Цивільного кодексу України передбачено право відступлення тільки дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав, тобто, якщо основне зобов`язання не було виконано. Рішенням господарського суду від 23.01.2014 року по справі № 904/8847/13 було задоволено позов ТОВ «Агросфера» до фермерського господарства «Весна» та ТОВ «Гран Інвест», стягнено солідарно з відповідачів 552 239 грн. 01 коп., з яких: 494 474 грн. 70 коп. проіндексована сума вартості товару (боргу), 54 114 грн. 45 коп. проценти за користування товарним кредитом, 3649 грн. 86 коп. пеня. Вказане рішення скаржником виконано в повному обсязі та 22.01.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП № 45158543 та ВП № 45158358. Отже, на момент укладення між ТОВ «Агросфера» та ТОВ «Агросфера ЛТД» договору відступлення права вимоги від 08.10.2015 року № 11203-ВПВ основне зобов`язання фермерського господарства «Весна» перед ТОВ «Агросфера» було виконано в повному обсязі, тому договір про відступлення права вимоги не породжує для скаржника жодних прав та обов`язків перед ТОВ «Агросфера ЛТД», оскільки стягнення проіндексованої суми вартості товару є похідним від основного зобов`язання, яке на момент укладення договору від 08.10.2015 року № 11203-ВПВ вже було виконано. Крім того, скаржник зауважив, що зазначене питання вже врегульовано практикою Верховного Суду України, яка є обов`язковою для судів всіх інстанцій.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" у відзиві на апеляційну скаргу просить в її задоволенні відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін. Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що відповідач-1 не навів жодної підстави для скасування рішення з посиланням на законодавство і матеріали справи. Також позивач вказує на те, що апеляційна скарга обґрунтована договором про відступлення права вимоги від 08.10.2015 року № 11203-ВПВ, проте згідно рішення господарського суду по цій справі стягнення відбулось на підставі договору купівлі-продажу від 22.03.2013 року № 11203, а за договором від 08.10.2015 року № 11203-ВПВ лише відбулась заміна кредитора у зобов`язанні та на цій підставі господарським судом було залучено до участі у справі правонаступника позивача (ТОВ «Агросфера ЛТД»). Крім того, відповідач-1 не є стороною договору відступлення права вимоги і укладення цього правочину жодним чином не порушує прав скаржника, не змінює обсяг існуючих зобов`язань за договором купівлі-продажу від 22.03.2013 року № 11203. Також позивач посилається на те, що апеляційним господарським судом було здійснено заміну позивача ТОВ «Агросфера» у справі № 904/10126/14 на його правонаступника ТОВ «Агросфера ЛТД» та надано правову оцінку договору про відступлення права вимоги від 08.10.2015 року № 11203-ВПВ, який повністю відповідає чинному законодавству. Крім того, рішенням у справі № 904/10567/15 відмовлено в задоволенні позову ФГ «Весна» до ТОВ «Агросфера» та ТОВ «Агросфера ЛТД» про визнання договору про відступлення права вимоги від 08.10.2015 року № 11203-ВПВ недійсним.

10.03.2016 року до суду апеляційної інстанції від позивача надійшло клопотання про здійснення подальшого розгляду апеляційної скарги без участі представника ТОВ «Агросфера ЛТД» за наявними у справі матеріалами, яке задоволено колегією суддів.

Заслухавши пояснення представника відповідача-1, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Агросфера» (продавець) і фермерським господарством «Весна» (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 11203, згідно п.1.1 якого продавець зобов'язується передати, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити вартість насіннєвого матеріалу, іменованого в подальшому товар, відповідно до умов даного договору (додаткових угод та специфікацій до нього).

Пунктом 3.2. договору встановлено, що загальна сума договору складається iз суми вартості товару по всіх специфікаціях, підписаних в рамках цього договору, які є його невід'ємною частиною, з урахуванням зміни ціни у спосіб, передбачений пунктами 4.7, 4.8, та суми процентів за користування товарним кредитом.

У відповідності з пунктом 4.8 договору якщо офіційний курс гривні до іноземної валюти долару США, існуючий на певну дату у періодах, про які йдеться мова в п.4.7 договору, буде величиною меншою, ніж існуюча на ту ж дату ставка міжбанківського валютного курсу гривні до долару США (курс продажу), підтвердженого ПАТ «АКТАБАНК» чи/або ПАТ «ПУМБ», чи/або ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» (ОСОБА_2 обирається за вибором продавця), то продавець має право на індексацію суми вартості товару у гривні, а покупець зобов`язаний сплатити продавцю уже проіндексовану суму вартості товару у гривні, з урахуванням ставки міжбанківського валютного курсу гривні до долару США (курс продажу), згідно формули, передбаченої договором; кількість разів, при яких може бути задіяна індексація суми вартості товару у гривні (боргу) є необмеженою і прямо пропорційно залежить від кількості разів зміни курсу гривні до долару США згідно пунктів 4.7, 4.8 договору у періоди: починаючи з моменту підписання специфікації до відвантаження (поставки товару покупцю), та протягом всього періоду користування покупцем товарним кредитом (як правомірного користування, так і неправомірного).

Господарським судом Дніпропетровської області 23.01.2014 року прийнято рішення по справі 904/8847/13 про солідарне стягнення з фермерського господарства «Весна» і товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Інвест» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера» 494474 грн. 70 коп. основного боргу, 54 114 грн. 45 коп. процентів; 3 649 грн. 86 коп. пені, 11044 грн. 78 коп. судового збору, 20000 грн. вартість послуг адвоката, 110448 грн. судового збору (т.1, а.с.28-36). При цьому проіндексована сума вартості товару 494474 грн. 70 коп. була розрахована станом на 05.11.2013 року (включно) та складалась з 478834 грн. 77 коп. сума вартості товару (боргу) згідно видаткових накладних + 15639 грн. 93 коп. сума індексації.

Як вказує позивач, тільки 23.10.2014 року відповідач-1 остаточно сплатив заборгованість по товарному кредиту.

В забезпечення виконання зобовязань за договором купівлі - продажу від 22.03.2013 року № 11203 між позивачем (кредитор) та відповідачем-2 (поручитель) укладено договір поруки №11203-ПОР. Пунктом 5.1. договору поруки узгоджено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед позивачем (кредитором) як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України унормовано, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

08.10.2015 року між ТОВ «Агросфера» (первісний кредитор) і ТОВ «Агросфера ЛТД» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 11203-ВПВ (т.2, а.с.7-9).

У відповідності з п.1.1 договору відступлення права вимоги первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги за договором купівлі-продажу від 22.03.2013 року № 11203, який укладено між первісним кредитором і продавцем по договору купівлі-продажу та фермерським господарством «Весна» (код 24110271) боржником і покупцем по договору купівлі-продажу.

Пунктом 1.2 вищезгаданого договору визначено, що до нового кредитора переходять усі права (як майнового, так і немайнового характеру) первісного кредитора, передбачені договором купівлі-продажу, в обсязі і на умовах, що існували станом на 08.10.2015 року дату переходу цих прав, а також переходять права, які виникнуть у майбутньому, після моменту переходу прав і будуть існувати у часі аж до повного виконання (задоволення) боржником вимог нового кредитора, право на які передбачені умовами договору купівлі-продажу.

У підпункті 1.3.7 п.1.3 цього ж договору вказано, що моментом переходу усіх прав від первісного кредитора до нового кредитора є 08 жовтня 2015 року. З цієї дати новий кредитор стає кредитором у зобов`язанні договорі купівлі-продажу і має усі права кредитора (продавця) у договорі купівлі-продажу. На момент переходу усіх прав у нового кредитора існує, зокрема, але не виключно право вимоги, що виникло на підставі договору купівлі-продажу, втілене у позовній заяві про солідарне стягнення з ФГ «Весна» (ідентифікаційний код юридичної особи 24110271) та ТОВ «Гран Інвест» (ідентифікаційний код юридичної особи 34985654) 239063 грн. 08 коп. чергової індексації за період з 06.11.2013 року по 23.10.2014 року, яка є предметом розгляду по господарській справі № 904/1498/15.

Звертаючись з даним позовом, ТОВ «Агросфера» просило суд стягнути 239063 грн. 08 коп., які являються сумою чергової індексації за користування товарним кредитом, яка виникла внаслідок збільшення міжбанківського курсу гривні до іноземної валюти долару США, за період з 06.11.2013 року по 23.10.2014 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача, послався на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.09.2015 року у справі № 904/3910/14 (т.2, а.с.46-50), де зазначено, що сума 224 000 грн., на яку посилається відповідач-1, позивачем правильно віднесена в рахунок погашення процентів за цим же договором купівлі-продажу від 22.03.2013 року № 11203, а тому індексація залишилась непогашеною.

Проте, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.09.2015 року у справі № 904/3910/14 скасовано постановою Вищого господарського суду України від 02.02.2016 року (т.2, а.с.178-180), а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2015 року у справі № 904/3910/14 залишено без змін.

Зокрема, у постанові Вищого господарського суду України від 02.02.2016 року у справі № 904/3910/14 вказано, що «апеляційний господарський суд невірно припинив провадження у справі в частині стягнення 224000 грн. процентів за користування товарним кредитом, оскільки між сторонами існує спір щодо зарахування вказаних коштів, як встановлено судом першої інстанції, першим відповідачем згідно призначення платежу (п.4.12 договору) кошти перераховані як проіндексовану суму вартості товару від зміни курсової різниці, корегування платежу не здійснено, позивач кошти не повернув».

В силу приписів частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У зв`язку з тим, що фермерським господарством «Весна» 23.10.2014 року було сплачено борг в повному обсязі (зазначений факт також підтверджується ТОВ «Агросфера» у позовній заяві), 22.01.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП № 45158543 та ВП № 45158358 з примусового виконання вищезазначеного рішення суду у справі № 904/8847/13 (т.2, а.с.67).

Згідно ст.ст.512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, законодавець передбачив право відступлення тільки дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.

В силу ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки на момент укладення між ТОВ «Агросфера» та ТОВ «Агросфера ЛТД» договору відступлення права вимоги від 08.10.2015 року № 11203-ВПВ основне зобов`язання ФГ «Весна» перед ТОВ «Агросфера» було виконано в повному обсязі (23.10.2014 року), то договір відступлення права вимоги від 08.10.2015 року № 11203-ВПВ не породжує жодних прав та обов`язків відповідача-1 перед ТОВ «Агросфера ЛТД», адже стягнення проіндексованої суми вартості товару є похідним від основного зобов`язання, яке на момент укладення договору № 11203-ВПВ вже було виконано.

З урахуванням викладеного позовні вимоги не підлягають задоволенню.

25.03.2015 року до господарського суду ТОВ «Агросфера» подано клопотання про стягнення з відповідача-1 фермерського господарства «Весна» витрат на послуги адвоката в сумі 5000 грн. на підставі укладеного між адвокатським об`єднанням «Адвокатське бюро «Баррістер» (виконавець) і ТОВ «Агросфера» (замовник) договору про надання послуг адвоката у сфері права від 18.02.2015 року № 24/15 (т.1, а.с.58, 123-125).

Відповідно ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 5 ст.49 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У п.6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України» зазначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Оскільки за результатами перегляду судового рішення апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, то в такому випадку відсутні й підстави для покладення на фермерське господарство «Весна» витрат, повязаних з оплатою послуг адвоката.

З огляду на вищевикладене рішення господарського суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фермерського господарства «Весна» задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 року у справі № 904/1498/15 скасувати.

У позові відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера ЛТД» м.Дніпропетровськ на користь фермерського господарства «Весна» с.Микільське Білозерського району Херсонської області 5259 грн. 39 коп. судового збору за подання апеляційної скарги, видавши наказ.

У відповідності зі ст.122 Господарського процесуального кодексу України припинити стягнення за наказами господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2015 року у справі № 904/1498/15, які видані на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 року, з урахуванням ухвали господарського суду від 16.12.2015 року про виправлення описки, допущеної при оформленні наказу.

Виконання цієї постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Головуючий суддя Г.К. Дмитренко

Суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В. Джихур

повний текст постанови виготовлений 06.04.16р.