ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

05 квітня 2016 року Справа № 915/253/16

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032

в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська атомна електрична станція, Промзона, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001 ()

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Електромеханічне обладнання, вул. 1-а Слобідська, 62, оф. 303, м. Миколаїв, 54055 ()

про стягнення 1 226, 33 грн. пені; 1 683, 19 грн. штрафу за прострочення постачання понад 30 календарних днів; 7 229, 15 грн. штрафу за односторонню відмову від виконання зобовязання

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 427 від 05.03.015 року;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність від 04.01.2016 року.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська атомна електрична станція з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Електромеханічне обладнання про стягнення пені в сумі 1 226, 33 грн. - за порушення терміну поставки товару; 1 683, 19 грн. - штрафу за прострочення постачання понад 30 календарних днів; 7 229, 15 грн. - штрафу за односторонню відмову від виконання зобовязання.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 15.03.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено в судовому засіданні на 05.03.2016 року.

01.04.2016 року до господарського суду Миколаївської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що сума пені в розмірі 1 226, 33 грн. та сума штрафу в розмірі 1 683, 19 грн. була визнана ОСОБА_4 «ЕМО» та сплачена на рахунок позивача платіжним дорученням № 4092 від 29.03.2016 року (арк. 30, 33). Просив суд припинити провадження у справі в звязку з відсутністю предмету спору.

Поданий відзив долучено судом до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Позовні вимоги ґрунтуються на укладеному між сторонами у справі Договорі на поставку товару № 53-123-01-15-01700 від 31.07.2015 року, відповідно до умов якого постачальник зобовязується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобовязання прийняти і сплатити апаратуру електричну для захисту електричних кіл, на напругу не більше ніж 1 000 В (вилки штепсельні, вимикачі освітлення, коробки настановні, подовжувачі електричні, рамки, розєми штепсельні), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1, що є невідємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару не раніше 2015 року (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 12.2 Договору дія терміну цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1 цього договору, та закінчується 31.12.2016 року.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

Судом встановлено наступне.

На виконання умов договору постачальник зобов'язався передати покупцю товар у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1, яка є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору постачання здійснюється на протязі 70 днів після укладення договору автотранспортом постачальника на умовах DDP, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, відповідно до Правил Інкотермс-2010. Термін постачання може бути змінений за погодженням сторін шляхом укладення додаткової угоди.

Відповідно до п. 3.3 Договору датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

На виконання умов договору відповідачем ОСОБА_4 Електромеханічне обладнання вчасно виконано постачання товару частково на суму 92 775,05 грн. (прибуткова накладна № 365 від 30.09.2015 року) (арк. 20-21).

Постачання продукції на суму 24 045, 62 грн. виконано з порушенням строків, що підтверджується прибутковими накладними № 437 від 30.11.15 року та № 440 від 30.11.2015 року (арк. 22-23).

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу, то судом враховано, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (постанова Верховного Суду України від 27.04.12 року про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 13.12.11 року у справі № 06/5026/1052/2011).

Відповідальність за порушення строків виконання зобов'язання у формі пені та штрафу прямо передбачена ст. 231 ГК України.

Як встановлено вище, відповідачем несвоєчасно поставлено товар за договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору у разі порушення зобовязань за договором, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, постачальник зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,1 % від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожен день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів постачальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Позивачем здійснено нарахування пені в сумі 1 226, 33 гри. за період прострочення з 10.10.2015 року по 29.11.2015 року (51 день) з суми 24 045,62 грн. Перевіривши розрахунок розміру пені, здійснений позивачем, судом встановлено, що розрахунок пені здійснено арифметично правильно. Період нарахування визначено позивачем правильно відповідно до умов договору. Детальний розрахунок пені наявний в матеріалах справи (арк. 4).

Позивачем здійснено нарахування штрафу в сумі 1 683, 19 грн. відповідно до розрахунку: 24 045,62 грн. /100 х 7 % = 1 683, 19 грн.

Судом перевірено та встановлено, що розрахунок штрафу в сумі 1 683, 19 грн. здійснено позивачем арифметично правильно та з урахуванням умов договору та положень норм чинного законодавства

Судом встановлено, що 23.03.2016 року, тобто після порушення провадження у даній справі, відповідачем було сплачено 2 909, 52 грн., в тому числі: 1 226, 33 грн. пені та 1 683, 19 грн. штрафу. Оплата підтверджується платіжним дорученням № 4092 від 29.03.2016 (арк. 33).

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищевикладене, провадження у даній справі в частині стягнення з відповідача 1 226, 33 грн. пені та 1 683, 19 грн. 7 % штрафу за прострочення постачання понад 30 календарних днів за договором на поставку товару № 53-123-01-15-01700 від 31.07.2015 року підлягає припиненню.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, оскільки спір виник з вини відповідача, то відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір в сумі 395, 45 грн. слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, Законом України "Про судовий збір", ст. 22, 33, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

припинити провадження у справі за позовом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032 в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська атомна електрична станція, Промзона, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001 () до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Електромеханічне обладнання, вул. 1-а Слобідська, 62, оф. 303, м. Миколаїв, 54055 () в частині стягнення 1 226, 33 грн. пені за порушення терміну постачання товару; 1 683, 19 грн. 7 % штрафу за прострочення постачання товару понад 30 календарних днів.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Електромеханічне обладнання, вул. 1-а Слобідська, 62, оф. 303, м. Миколаїв, 54055 () на користь позивача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032 (код ОКПО 24584661) в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська атомна електрична станція, Промзона, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001 ():

- 395, 45 грн. (триста дев'яносто п'ять грн. 45 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до ст. 93-95, 106 ГПК України.

Суддя Е.М. Олейняш