ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2016 р.Справа № 916/4846/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісна компанія "Укрєврохім";

до відповідача: Національного університету "Одеська морська академія"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Міністерства оборони України

про стягнення 125168,87грн.

Суддя: Малярчук І.А.

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: ОСОБА_1, довіреність №73 від 26.01.2016р.

від третьої особи: ОСОБА_2, довіреність №220/56/д від 11.01.2016р.

В судовому засіданні 05.04.2016р. приймали участь:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

від третьої особи: ОСОБА_2, довіреність №220/56/д від 11.01.2016р.

Суть спору: про стягнення з Одеської національної морської академії на користь ТОВ "Сервісна компанія "Укрєврохім" 73979,88грн. заборгованості, 51188,99грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 09.12.2015р. (суддя Літвінов С.В.) порушено провадження у справі №916/4846/15.

За результатами повторного автоматичного розподілу справи, призначеного за розпорядженням керівника апарату Господарського суду Одеської області №199 від 15.02.2016р., у звязку з перебуванням судді Літвінова С.В. на лікарняному з 01.02.2016р., справу передано на розгляд судді Малярчук І.А., з підстав чого ухвалою від 15.02.2016р. прийнято справу до сового провадження.

Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, подав додаткові пояснення від 15.02.2016р. за вх.№3459/16, в їх обґрунтування зазначає, що 06.12.2012р. між ТОВ "Сервісна компанія "Укрєврохім" та Академією військово-морських сил ім. П.С. Нахімова було укладено договір №236 про закупівлю товарів за державні кошти, на виконання умов якого позивач поставив 07.12.2012р. Академії військово-морських сил ім. П.С. Нахімова товар на суму 73979,88грн. Однак, покупець за отриманий товар не розрахувався та його було ліквідовано 04.06.2014р. При цьому, позивач вказує, що наказом МОУ від 12.06.2014р. №384/707 правонаступником ОСОБА_3 військово-морських сил ім. П.С. Нахімова визначено Факультет військово-морських сил ОНМА, який є структурним підрозділом ОНМА, позаяк, на думку позивача, має виконувати зобовязання із оплати товару по договору №236 від 06.12.2012р.

Відповідач проти позову заперечує, подав відзив на позов від 27.01.2016р. за вх.№1931/16, письмові пояснення від 14.03.2106р. за вх.№6271/16, де вказує, що ОСОБА_3 військово-морських сил ім. П.С.Нахімова до цього часу не ліквідовано, отже, претензія щодо виконання зобовязання має бути предявлена саме до ОСОБА_3. Крім того, відповідач зазначив, що НУ „ОМА не є правонаступником названої ОСОБА_3.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство оборони України у поданих до суду 27.01.2016р. поясненнях за вх.№1928/16 вказала на неподання позивачем доказів, що підтверджують факт поставки ним товару ОСОБА_3 військово-морських сил ім. П.С. Нахімова.

11.01.2016р. за вх.№2-39/16 позивачем подано до суду клопотання про встановлення факту, що Одеська національна морська академія є належним відповідачем по даній справі, яке задоволенню судом не підлягає з підстав того, що встановлення правомірності подання позову до певної особи, як відповідача, у даній справі входить до фактів, що підлягають встановленню судом під час розгляду справи по суті позовних вимог, за наслідками чого приймається відповідне рішення, а отже, не може бути розглянуте як клопотання, подане стороною у порядку ст.ст.22, 24 ГПК України.

Клопотання відповідача від 14.03.2016р. за вх.№6274/16 про ознайомлення з матеріалами справи було судом задоволено.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, суд встановив наступне:

06.12.2012р. між ТОВ „Сервісна компанія „Укрєврохім (постачальник) та Академією військово-морських сил ім. П.С.Нахімова (покупець) було укладено договір №236 про закупівлю товарів за державні кошти, відповідно до умов якого постачальник зобовязався у 2012 році поставити покупцю товар, мило (у формі кусків по 100гр. у кількості 3666 на загальну суму 73979,88грн.), а замовник забезпечити приймання та оплату товару у кількості, у строки (терміни) і виключно за цінами згідно положень договору (п.п.1.1., 1.2. договору).

Відповідно до п.4.1. договору №236 від 06.12.2012р. розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 10 банківських днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок ОСОБА_3 військово-морських сил ім. П.С.Нахімова за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на відвантажений товар, підписаного керівником та головним бухгалтером підприємства (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі).

Згідно п.п.5.1., 5.2. договору №236 від 06.12.2012р. строк поставки товару до 20.12.2012р. Місце поставки: склад речового майна ОСОБА_3 військово-морських сил ім. П.С.Нахімова за адресою: АРК, м. Севатсопіль, вул. Дибенко,1А.

За видатковою накладною №1826 від 07.12.2012р. позивач поставив ОСОБА_3 військово-морських сил ім. П.С.Нахімова обумовлений договором №236 від 06.12.2012р. товар на суму 73979,88грн. Вказана видаткова накладна містить посилання на рахунок №2846 від 07.12.2012р. Оплату за поставлений товар ОСОБА_3 військово-морських сил ім. П.С.Нахімова у визначений умовами договору строк не провела.

Тил Збройних Сил України МОУ листом №34115/119 від 09.01.2015р. вказав, що правонаступником ОСОБА_3 військово-морських сил ім. П.С.Нахімова визначений Факультет військово-морських сил Одеської національної морської академії та зазначив про необхідність оформити відповідні платіжні документи та подати їх до органів казначейства.

Постановою КМУ №163 від 04.06.2014р. утворено Факультет військово-морських сил ОНМА на базі кафедри військової підготовки ОНМА, ліквідовано ОСОБА_3 військово-морських сил ім. П.С.Нахімова (м. Севастополь) та Військово-морський коледж старшинського складу зазначеної ОСОБА_3.

Наказом Міністерства освіти і науки України №384/707 від 12.06.2014р. доручено здійснити заходи щодо ліквідації ОСОБА_3 військово-морських сил ім. П.С.Нахімова (м. Севастополь), утворення Факультету військово-морських сил ОНМА на базі кафедри військової підготовки ОНМА, визначено Факультет військово-морських сил ОНМА правонаступником ОСОБА_3 військово-морських сил імені ОСОБА_4.

Як вбачається із п.4 розділу I, п.5 розділу II Положення про Факультет військово-морських сил ОНМА, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України №874/485 від 25.07.2014р., Факультет є військовим навчальним підрозділом ОНМА має окремі права юридичної особи, а саме: печатку, реєстраційні рахунки в органах ДКСУ, веде самостійне фінансове та військове господарство, від свого імені укладає господарські та цивільно-правові договори, має особисті майнові та немайнові права, несе обовязки, є позивачем та відповідачем у судах.

Наказом ОНМА №562 від 28.12.2015р. змінено назву Факультету військово-морських сил ОНМА на Факультет військово-морських сил НУ „ОМА.

Відповідно до Статутів ОНМА та НУ „ОМА, наказу Міністерства освіти і науки України №1251 від 27.11.2015р., останній не був та не є правонаступником ОСОБА_3 військово-морських сил ім. П.С.Нахімова.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані сторонами докази та викладені ними правові позиції, суд вважає заявлені ТОВ "Сервісна компанія "Укрєврохім" позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 125168,87грн. заборгованості неправомірними, такими, що не відповідають дійсними обставинам справи з огляду на наступні положення законодавства.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (п.п.1, 2, 3 ст.692 Цивільного Кодексу України).

Частини 1, 2 ст.104 ЦК України визначають, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов'язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов'язання, або забезпечення виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом. Після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обовязків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом. Порушення положень частин другої та третьої цієї статті є підставою для відмови у внесенні до єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи та державній реєстрації створюваних юридичних осіб - правонаступників. Юридична особа - правонаступник, що утворилася внаслідок поділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, що припинилася, які згідно з розподільчим балансом перейшли до іншої юридичної особи - правонаступника. Якщо юридичних осіб - правонаступників, що утворилися внаслідок поділу, більше двох, таку субсидіарну відповідальність вони несуть солідарно. Якщо правонаступниками юридичної особи є декілька юридичних осіб і точно визначити правонаступника щодо конкретних обов'язків юридичної особи, що припинилася, неможливо, юридичні особи - правонаступники несуть солідарну відповідальність перед кредиторами юридичної особи, що припинилася. Учасники (засновники) припиненої юридичної особи, які відповідно до закону або установчих документів відповідали за її зобов'язаннями, відповідають за зобов'язаннями правонаступників, що виникли до моменту припинення юридичної особи, у такому самому обсязі, якщо більший обсяг відповідальності учасників (засновників) за зобов'язаннями правонаступників не встановлено законом або їх установчими документами(ч.ч.1, 2, 3, 4, 5, 6 ст.107 ЦК України).

Таким чином, згідно Наказу Міністерства освіти і науки України №384/707 від 12.06.2014р. правонаступником ОСОБА_3 військово-морських сил імені ОСОБА_4 визначено Факультет військово-морських сил ОНМА, який згідно Положення про Факультет військово-морських сил ОНМА, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України №874/485 від 25.07.2014р., має печатку, реєстраційні рахунки в органах ДКСУ, веде самостійне фінансове та військове господарство, від свого імені укладає господарські та цивільно-правові договори, має особисті майнові та немайнові права, несе обовязки, є позивачем та відповідачем у судах, позаяк, має відповідати за позовом до особи, правонаступником якої він є. Натомість, НУ „ОМА є самостійною юридичною особою, не є правонаступником ОСОБА_3 військово-морських сил імені ОСОБА_4, не набув господарських зобовязань по відношенню до ТОВ „Сервісна компанія „Укрєврохім, які б витікали із договору поставки від 06.12.2012р., на якому базуються позовні вимоги позивача, з огляду на що позовні вимоги товариства до відповідача не ґрунтуються на законі, отже, є безпідставними, у звязку з чим задоволенню судом не підлягають.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, та те, що позовні вимоги ТОВ "Сервісна компанія "Укрєврохім" є недоведеними та не обґрунтованими, задоволенню судом вони не підлягають.

Згідно ст.49 ГПК України витрати позивача понесені на сплату судового збору за розгляд судом даної справи в сумі 1877,52грн. відносяться за рахунок позивача. При цьому, надмірно сплачений позивачем судовий збір в сумі 60,02грн. підлягає поверненню платнику з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову ТОВ "Сервісна компанія "Укрєврохім" повністю.

2. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю „Сервісна компанія „Укрєврохім (01042, м. Київ, вул. Івана Кудрі,22-А, код 37194520) з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (м.Одеса, вул. Черняховського, 6, код 38016923) надмірно сплачений згідно платіжного доручення №4418 від 03.12.2015р. судовий збір в сумі 60 (шістдесят) грн. 02коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 11 квітня 2016 р.

Суддя І.А. Малярчук