ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2016 р.Справа № 915/2017/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого Діброви Г.І.
суддів Лисенко В.А., Ярош А.І.
при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.
за участю представників сторін:
від позивача Згодник С.С. за довіреністю від 28.12.2015 року №2110, Ожога С.А. за довіреністю від 02.03.2016 року №186;
від відповідача не з`явився;
розглянувши апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , м. Миколаїв
на рішення господарського суду Миколаївської області від 19.02.2015 року
у справі № 915/2017/14
за позовом: Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Регіонального центру технічної експлуатації транспортної телекомунікаційної мережі № 4 філії Дирекція первинної мережі Публічного акціонерного товариства Укртелеком, м. Одеса
до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 , м. Миколаїв
про стягнення 3 123 грн. 20 коп. основного боргу, 24 грн. 60 коп. пені, 2 грн. 95 коп. 3% річних
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Регіонального центру технічної експлуатації транспортної телекомунікаційної мережі № 4 філії Дирекція первинної мережі Публічного акціонерного товариства Укртелеком, м. Одеса звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , м. Миколаїв, в якій просило суд стягнути з Військової частини НОМЕР_1 , м. Миколаїв на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Регіонального центру технічної експлуатації транспортної телекомунікаційної мережі № 4 філії Дирекція первинної мережі Публічного акціонерного товариства Укртелеком, м. Одеса заборгованість у сумі 3150 грн. 75 коп., а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.
Рішенням господарського суду Миколаївської області від 19.02.2015 року у справі № 915/2017/14 (суддя Мавродієва М.В.) позовні вимоги задоволено, стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 , м. Миколаїв на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Регіонального центру технічної експлуатації транспортної телекомунікаційної мережі № 4 філії Дирекція первинної мережі Публічного акціонерного товариства Укртелеком, м.Одеса 3 123 грн. 20 коп. основного боргу, 24 грн. 60 коп. пені, 2 грн. 95 коп. 3% річних та відшкодовано позивачу за рахунок відповідача судові витрати.
Військова частина НОМЕР_1 , м. Миколаїв з рішенням суду не погодилась, тому звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 19.02.2015 року у справі №915/2017/14 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Зокрема, скаржник зазначає, що судом не було враховано, що Військова частина НОМЕР_1 , м. Миколаїв є неприбутковою державною установою, розпорядником бюджетних коштів третього ступеню та отримує кошти лише в межах бюджетних асигнувань і відсутність відкритих асигнувань на рахунках військової частини призвела до неможливості належного виконання договірних зобов`язань.
В судовому засіданні представники позивача надали усні заперечення на апеляційну скаргу та просили залишити рішення господарського суду Миколаївської області без змін. Крім того, представником позивача в судовому засіданні подано клопотання про долучення до матеріалів справи копій документів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості в повному обсязі. Судова колегія, розглянувши заявлене клопотання, дійшла висновку про його задоволення та залучила копії документів до матеріалів справи.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час його проведення повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 17.03.2016 року, про причину неявки суд не повідомив, своїми процесуальними правами, передбаченими статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, ніяких клопотань з цього приводу судовій колегії не надав, неявка без поважних причин у судове засідання представників сторін не тягне за собою відкладення розгляду справи на інші строки, тому справу розглянуто за наявними матеріалами та поясненнями представника відповідача, а повний текст постанови направляється сторонам по справі в установленому порядку.
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з`ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 915/2017/14 та наданих представниками позивача пояснень.
Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Миколаївської області від 19.02.2015 року у справі №915/2017/14 є правомірним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» в особі філії «Дирекція первинної мережі Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (орендодавець) і Військовою частиною НОМЕР_1 (орендар) було укладено договір оренди місць у стійка, U (Юнітів) для встановлення обладнання, устаткування та інших спеціальних пристроїв від 01.04.2014 року №633-8, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар взяв у дострокове платне користування частину стійки, далі майно, розташованої в м. Миколаєві на першому поверсі чотирьохповерхового будинку №72 по пр-ту Леніна, загальною площею 5,12 Юнітів для розміщення кросового обладнання.
Відповідно до пункту 2.1 договору передача орендареві майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками сторін Акту приймання-передачі Майна, вказаного в пункті 1.1 цього договору. При цьому ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження майна переходить до орендаря з відповідними наслідками.
Пунктом 2.3 договору встановлено, що майно, передане орендареві, повертається орендодавцеві не пізніше ніж через 10 днів після закінчення дії договору (якщо не досягнуто згоди про його продовження або в разі його дострокового розірвання) за Актом передачі-приймання, звіреним з Актом приймання-передачі майна, зазначеним у пункті 2.1 цього договору, разом з отриманим від орендодавця устаткуванням, інвентарем та іншим майном у належному стані, з усіма зробленими поліпшеннями, невіддільними від об`єкта оренди.
Розділом 3 договору визначені умови розрахунку. Так, пунктом 3.1 договору визначено, що орендна плата встановлюється орендодавцем за домовленістю сторін на підставі його внутрішніх нормативних актів і відповідно до фіксованого розміру місячної орендної плати, становить 305 грн. 00 коп. з ПДВ за 1 U (Юніт)/місце в стійці. Орендна плата за перший місяць оренди за 5,12 U (Юнітів)/місяць у стійці становить 1 561 грн. 60 коп. з ПДВ та не підлягає коригуванню на індекс інфляції протягом всього терміну дії договору.
Орендодавець станом на останній календарний день розрахункового місяця складає акт про надані послуги, та не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, разом з рахунком та податковою накладною надає його орендарю. Орендар протягом двох робочих днів з дати отримання підписує та повертає орендодавцю перший примірник акту про надані послуги. Орендна плата перераховується орендарем у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються орендодавцем не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим та надаються орендарю разом з актом про надані послуги та податковою накладною. Щомісячна сума, яка підлягає оплаті, визначається у розмірі 100 % орендної плати за попередній місяць та збільшується (зменшується) на суму заборгованості (переплати) за фактично надані послуги попереднього місяця, яка утворилась на 1 число розрахункового місяця. Датою початку оплати вважається дата приймання-передачі майна, що вказана в додатку 1 до договору. У разі закінчення строку дії цього договору чи його дострокового розірвання орендна плата за останній місяць розраховується орендодавцем з урахуванням фактичного періоду використання, визначеного відповідно до Акту передачі-приймання орендованого майна. Орендна плата за останній місяць сплачується орендарем на підставі рахунку, який складається орендодавцем на дату підписання Акту передачі-приймання майна та підлягає оплаті протягом 20 календарних днів. Орієнтовна вартість оренди майна за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року складає 15615 грн. 96 коп., ПДВ (20%) 3123 грн. 20 коп. Всього 18739 грн. 20 коп. У випадку, якщо сума наданих орендарю послуг за договором буде перевищувати зазначену суму, орендар зобов`язаний сплатити в повному обсязі суму за фактично надані послуги (пункти 3.4 3.9 договору).
Згідно з пунктом 8.2 договору у разі наявності заборгованості по орендній платі чи іншим витратам за договором за попередній місяць станом на 20 число поточного місяця, орендарю нараховується пеня від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з 21 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості.
Відповідно до пункту 12.1 договору цей договір укладено на період з 01.01.2014 року до 31.12.2014 року. Сторони домовилися, що умови цього договору поширюються на відносини між ними, які виникли до його укладення, а саме з 01.01.2014 року. Сторони зобов`язані протягом 20 днів після закінчення строку дії цього договору здійснити остаточні розрахунки за ним.
На виконання умов договору, сторонами підписано Акт-приймання-передачі майна від 01.01.2014 року, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування частину технологічної стійки висотою 5,12 U (Юнітів), розташованої на першому поверсі чотирьохповерхового будинку №72 по пр-ту Леніна у м. Миколаєві для встановлення кросового обладнання орендаря.
За приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення міститься і в статті 173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач у період з 01.09.2014 року по 31.10.2014 року не проводив розрахунки за оренду місця і стійці, чим порушив пункт 6.1.3 договору.
За несвоєчасну сплату відповідачем орендної плати місця в стійці Публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Регіонального центру технічної експлуатації транспортної телекомунікаційної мережі № 4 філії Дирекція первинної мережі Публічного акціонерного товариства Укртелеком виставило Військовій частині НОМЕР_1 рахунки від 30.09.2014 року №830000-969 та від 31.10.2014 року №, які були направлені відповідачу цінним листом з описом вкладення.
У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків по сплаті орендної плати за договором від 01.04.2014 року №633-8, у Військової частини НОМЕР_1 виникла заборгованість за договором у розмірі 3123 грн. 20 коп.
Враховуючи вищезазначене, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, судова колегія погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у сумі 3123 грн. 20 коп., оскільки наявність боргу за договором підтверджена належними доказами по справі та не спростована відповідачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, враховуючи, що на момент повторного розгляду справи судом апеляційної істанції сума боргу була в повному обсязі погашена ним.
У позовній заяві Публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Регіонального центру технічної експлуатації транспортної телекомунікаційної мережі № 4 філії Дирекція первинної мережі Публічного акціонерного товариства Укртелеком просило суд стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних за період з 21.10.2014 року по 12.11.2014 року у сумі 2 грн. 95 коп.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3% річних не є фінансовою санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ця міра відповідальності нараховуються незалежно від наявності вини боржника, оскільки передбачена законом і є частиною грошового зобов`язання боржника до моменту його припинення згідно норм чинного законодавства України.
Перевіривши розрахунок позивача трьох процентів річних в сумі 2 грн. 95 коп. за період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов`язання з 21.10.2014 року по 12.11.2014 року, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в цій частині відповідають вимогам чинного законодавства, їх розрахунок здійснений позивачем належним чином, тому рішення суду щодо задоволення цих позовних вимог в повному обсязі є правомірним.
Також в позовній заяві Публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Регіонального центру технічної експлуатації транспортної телекомунікаційної мережі № 4 філії Дирекція первинної мережі Публічного акціонерного товариства Укртелеком просило суд стягнути з відповідача на користь позивача пеню за період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов`язання з 21.10.2014 року по 12.11.2014 року у сумі 24 грн. 60 коп.
У розумінні статті 230 Господарського кодексу України пеня є господарською санкцією у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання.
Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, з урахуванням пункту 8.2 договору та норм чинного законодавства, судова колегія дійшла висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені за період з 21.10.2014 року по 12.11.2014 року в сумі 24 грн. 60 коп.
Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення. Зокрема, не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що відсутність відкритих асигнувань на рахунках військової частини призвела до неможливості належного виконання договірних зобов`язань, з огляду на наступне.
Згідно зі статею 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Положеннями частини 2 статті 218 Господарського кодексу України визначено, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.
В частині 1 статті 229 Господарського кодексу України зазначено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.
За приписами частини 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Крім того, відповідач як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями за договором і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб, в тому числі Державного казначейства України. Відсутність бюджетного фінансування не звільняє відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати наданих позивачем послуг/робіт за Договором.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 26.12.2011 року по справі № 9/400 та від 15.05.2012 року по справі № 11/446, які в силу приписів статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковими для всіх судів України при розгляді справ, що виникли по спорам з аналогічних правовідносин.
Крім того, з наданих позивачем документів у суді апеляційної інстанції вбачається, що на момент перегляду рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку заборгованість погашена в повному обсязі, що також вказує на необґрунтованість апеляційної скарги.
Виходячи з вищевикладеного, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи. Тому судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Миколаївської області від 19.02.2015 року у справі №915/2017/14 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.
Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 49, 99, 101, пунктом 1 статті 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , м. Миколаїв на рішення господарського суду Миколаївської області від 19.02.2015 року у справі №915/2017/14 залишити без задоволення, рішення господарського суду Миколаївської області від 19.02.2015 року у справі №915/2017/14 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий Г.І. Діброва

Судді В.А. Лисенко

А.І. Ярош