ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2016 р.Справа № 923/2023/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Величко Т.А.,

ОСОБА_1

при секретарі - Альошиній Г.М.

за участю представників:

Від ПО «ОКУАСП»: ОСОБА_2, ОСОБА_3

Від позивача: не зявився

Від відповідача: не зявився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами"

на рішення господарського суду Херсонської області

від 26 січня 2016 року

у справі № 923/2023/15

за позовом: Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ Мьюзік"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення 13 780 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав.

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (далі ПО «ОКУАСП») в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ Мьюзік" звернулася до господарського суду Херсонської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення з відповідача на користь ПО «ОКУАСП» в інтересах позивача компенсації за порушення майнових авторських прав у розмірі 13780 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що у приміщенні закладу харчування, в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_4, представником організації зафіксовано факт неправомірного використання обєктів інтелектуальної власності, а саме: комерційне використання музичного твору під назвою «Rude» у виконанні «Magic!» для фонового озвучення приміщення закладу «Pizza Celentano» за адресою: м. Херсон, проспект Ушакова, буд. 35 (публічне виконання), авторські права на який належать позивачу.

ФОП ОСОБА_4 не визнала позов посилаючись на те, що представник позивача належним чином не підтвердив наявність у нього майнового авторського права на твір та права вимагати відповідного захисту на території України; якщо ТОВ «УМИГ Мьюзік» і належать будь які авторські права, все одно ПО «ОКУАСП» не має права виступати від його імені в силу тієї обставини, що останнє не входить до складу засновників організації колективного управління ПО «ОКУАСП»; організації колективного управління не наділені повноваженнями розподіляти збитки та компенсації отримані від порушення авторського права, тому вимога про стягнення коштів на користь позивача є неправомірною; на відеозаписі доданому до позовної заяви можна почути окремі уривки (частини) музичних творів, джерело звучання яких невідоме і серед яких твір «Rude» у виконанні «Magic!» відсутній, а окремі частини творів записані на відеозйомці не можуть являти собою обєкти охорони.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 26.01.2016 року (суддя Закурін М.К.) в задоволенні позову відмовлено з мотивів необґрунтованості позовних вимог.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ПО «ОКУАСП» подала до Одеського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати повністю і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Апеляційна скарга обґрунтована неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а саме: ст. ст. 8, 55, 129 Конституції України, п. г ч. 1 ст. 52, ст. 49 Закону України «Про авторські права і суміжні права», ст. ст. 6, 19 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 32, 33, ч. 2 ст. 21 ГПК України.

При цьому, додані скаржником до своєї апеляційної скарги копії додаткових угод № 2 та № 3 до договору № АУ003К відповідно до ст. 101 ГПК України судом апеляційної інстанції залучено до матеріалів справи в якості додаткових доказів, оскільки вони мають істотне значення для правильного вирішення даного спору і заявник належним чином обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги сторони в порядку встановленому ст. 98 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте судові ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження та про відкладення розгляду апеляційної скарги, в яких повідомлялося про час і місце розгляду скарги, надіслані відповідачці за адресою її місця проживання, зазначеній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, підприємством поштового звязку були повернуті до суду назад з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини 1 ст. 64 та ст. 98 ГПК України. За змістом вказаних норм, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі, про прийняття апеляційної скарги до провадження тощо, було надіслано за належною адресою, і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Зважаючи на те, що явку представників сторін не було визнано обовязковою, а також на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, колегія суддів дійшла висновку про можливість перегляду справи за відсутності представника відповідача.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників ПО «ОКУАСП», дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, ПО «ОКУАСП» є приватною організацією, яка здійснює управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав на підставі свідоцтва про облік організацій колективного управління від 24 січня 2011 року № 18/2011, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України.

01.01.2014 року між ПО «ОКУАСП» (Організація) і ТОВ «УМИГ Мьюзік» (Видавник) було укладено договір № АУ003К про управління майновими авторськими правами (з додатками до нього № 1 та № 2) (далі - договір № АУ003К), за умовами якого Видавник надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, що належать або протягом дії договору будуть належати Видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені видавника використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов цього договору (п. 2.1).

Згідно з п. 3.1 договору Видавник зобовязався декларувати свої майнові права на обєкти авторського права згідно з правилами, встановленими Організацією відповідно до положень статуту.

Пунктом 8.2 договору визначено, що Організація має право вживати будь які законні заходи, направленні на захист майнових прав Видавника, в тому числі перешкоджати використанню обєктів авторського права без дозволу Організації, забороняти таке використання та здійснювати фіксацію фактів використання обєктів авторського права без дозволу Організації.

Пунктом 8.3 договору передбачено, що у разі виявлення порушень прав, управління якими здійснює Організація, остання має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії як для захисту прав Видавника, так і для реалізації своїх повноважень з управління цими правами.

Дії, визначені в п. 8.3 цього договору Організація здійснює за умов отримання від Видавника письмового погодження та довіреності на здійснення цих дій. Форми таких погодження та довіреності визначені сторонами у додатку № 2 до цього договору (п. 8.4).

Пунктом 11.1 договору встановлено, що цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2014р.

Згідно з п. 3.1 договору ТОВ «УМИГ Мьюзік» надано декларацію № 9 від 30.01.2015р. щодо переданого в управління музичного твору «Rude», автори музики Nasri Atwen, Adam Messinger, Mark Pellizzer, Alexander Tanasijczuk, Ben Spivak, автори тексту Nasri Atwen, Adam Messinger, Mark Pellizzer, Alexander Tanasijczuk, Ben Spivak, виконавець «Magic!», контрольована частка видавника щодо публічного виконання 20%, контрольована частка видавника щодо публічного сповіщення 20%.

Згідно з декларацією ТОВ «УМИГ Мьюзік» отримало від товариства з обмеженою відповідальністю «Національне музичне видавництво» майнові права на твір «Rude» на підставі договору про передачу авторських і суміжних прав № НЛВ-138/15 від 31.12.2014 року з кінцевою датою дії договору до 31.12.2016 року.

Отже, на підставі договору № АУ003К ПО «ОКУАСП» набула повноважень здійснювати колективне управління майновими правами на музичний твір «Rude».

12 березня 2015 року представник ПО «ОКУАСП» ОСОБА_5 склав акт № 1/21/15 прослуховування і фіксації фактів комерційного використання музичних творів, в якому зазначено, що у приміщенні піцерії «Pizza Celentano», розташованій за адресою: м. Херсон, проспект Ушакова, буд. 35, в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_4, відбулося публічне виконання музичного твору «Rude» у виконанні «Magic!» для фонового озвучення приміщення за допомогою наявного в закладі обладнання. На підтвердження зазначених обставин суду надано копії фіскальних чеків № 28 та № 60, відповідний диск СD-R із аудіо та відеофіксацією факту виконання музичного твору. Відповідач вказаних обставин не спростував.

При цьому, судом апеляційної інстанції на підставі дослідження та правової оцінки наявних у справі доказів, з урахуванням пояснень представників ПО «ОКУАСП» в засіданні суду, з достовірністю встановлено, що публічне виконання спірного музичного твору здійснювалося за допомогою технічних пристроїв шляхом подання фонограм звукозапису на відповідному носії (магнітній стрічці чи магнітному диску, компакт-диску, тощо), у місці, де були присутні чи могли бути присутніми треті особи, які не належать до кола сімї або близьких знайомих цієї сімї відповідно відвідувачі приміщення закладу «Pizza Celentano», в якому господарську діяльність здійснює ФОП ОСОБА_4 Тобто, відбувалося саме публічне виконання спірного твору, отже судом встановлено факт порушення майнових прав субєкта авторського права саме з боку відповідача.

01 вересня 2015 року відповідно до п. 8.4 договору № АУ003К ТОВ «УМИГ Мьюзік» надало ПО «ОКУАСП» письмове погодження та довіреність на звернення до суду з позовом до ФОП ОСОБА_4 про захист авторських прав та виплату компенсації за порушення авторських прав на зазначений об'єкт авторського права.

Причиною спору уданій справі стало питання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача компенсації за порушення виключних майнових авторських прав ТОВ «УМИГ Мьюзік» на музичний твір «Rude».

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий господарський суд виходив із того, що згідно з пунктом 11.1 договору № АУ003К він вступає в силу з моменту підписання сторонами та діє до 31 грудня 2014 року і положень про продовження дії договору шляхом пролонгації не містить. У звязку з цим, з посиланням на п. 7 ст. 80 ГК України, ст. 421 ЦК України, ст. ст. 7, 47, 48, 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суд дійшов висновку, що ПО «ОКУАСП» мала право виступати від імені позивача та діяти в його інтересах лише в період дії договору № АУ003К, а тому всі дії представника ПО «ОКУАСП» по встановленню факту відтворення музичного твору «Rude» у виконанні «Magic!» в належному відповідачеві приміщенні виходять за межі наявних прав та повноважень. За таких обставин, за висновком суду, позивачем не доведено шляхом надання допустимих та належних доказів факту відтворення музичного твору «Rude» у виконанні «Magic!» в приміщенні, належному відповідачу.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду, оскільки вони зроблені за неповного зясування обставин, що мають значення для справи та вимог закону, що регулює спірні правовідносини.

Згідно з ч. 2 ст. 21 ГПК України позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Під предметом позову розуміється певна матеріально правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставою позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як вбачається із змісту позовної заяви, а також письмових пояснень ПО «ОКУАСП», підставою позову Організацією визначено порушення відповідачем майнових авторських прав ТОВ «УМИГ Мьюзік» шляхом використання музичного твору «Rude» способом його публічного виконання без відповідного дозволу.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) стосовно визначення термінів, що вживаються у цьому Законі, відтворення - це виготовлення одного або більше примірників твору, відеограми, фонограми в будь-якій матеріальній формі, а також їх запис для тимчасового чи постійного зберігання в електронній (у тому числі цифровій), оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп'ютер.

Такий спосіб використання стосується зовсім інших обєктів правового захисту, а саме суміжних прав (ст. 40 вказаного Закону). Разом з тим, про такий спосіб використання спірного музичного твору ПО «ОКУАСП» не заявлялося. Отже, судом не враховано, що даний позов предявлений на захист майнових авторських прав, а не суміжних прав, відповідно, з огляду на предмет і підстави даного позову і підлягає вирішенню спір.

Крім того, місцевий господарський суд залишив поза увагою та не перевірив доводи представника ПО «ОКУАСП» в усних поясненнях в засіданні суду про те, що згідно з додатковою угодою № 2 від 31 грудня 2014р. та додатковою угодою № 3 від 22 грудня 2015р. до договору № АУ003К від 01.01.2014р. сторони продовжували строк дії даного договору відповідно до 31 грудня 2015 року та до 31 грудня 2016 року включно, що підтверджується належним чином засвідченими копіями зазначених додаткових угод, доданими скаржником до апеляційної скарги.

Отже, висновок суду про те, що у звязку з закінченням строку дії договору № АУ003К дії представника ПО «ОКУАСП» по встановленню факту публічного виконання музичного твору «Rude» в належному відповідачеві приміщенні виходять за межі наявних прав та повноважень, суперечить фактичним обставинам справи.

До майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до статті 440 ЦК України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Як передбачено статтею 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об'єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом; публічним виконанням є подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Відповідно до частини третьої статті 15 Закону виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Як зазначено в пункті 41 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання - як у реальному часі ("наживо"), так і з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення), а також публічна демонстрація аудіовізуального твору (зі звуковим супроводом чи без такого) у місці, відкритому для публічного відвідування, або в іншому місці (приміщенні), де присутні особи, які не належать до кола однієї сім'ї чи близьких знайомих цієї сім'ї, - незалежно від того, чи сприймається твір публікою безпосередньо у місці його публічної демонстрації (публічного показу), чи в іншому місці одночасно з такою демонстрацією (показом).

За змістом статей 435, 440, 441, 443 ЦК України, статей 7, 15, 31-33 Закону: право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку; використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Відповідно до пункту 3 статті 426 ЦК України використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Використання твору без дозволу субєкта авторського права і (або) суміжних прав є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону, за яке згідно з пунктом "г" частини другої статті 52 цього Закону передбачена можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Згідно з приписами статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто; через свого повіреного; через організацію колективного управління.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 48 Закону, повноваження на колективне управління майновими правами передаються організаціям колективного управління авторами та іншими суб'єктами авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів, укладених у письмовій формі; організації колективного управління можуть управляти на території України майновими правами іноземних суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями, в тому числі й про взаємне представництво інтересів.

У відповідності до приписів пункту «г» частини першої статті 49 Закону організація колективного управління повинна виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень таку функцію як звернення до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів.

Згідно з пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" організація колективного управління, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація. У випадку, якщо організація колективного управління звертається на захист прав фізичних осіб, такий спір розглядається в порядку цивільного судочинства. Якщо ж вона звертається на захист юридичних осіб, то, залежно від суб'єктного складу, спір розглядається в порядку господарського судочинства.

У відповідності до пункту 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації. Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону, договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини стосовно наявності у ПО «ОКУАСП» виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України свідоцтва про облік організацій колективного управління від 24 січня 2011 року № 18/2011, укладення договору № АУ003К від 01.01.2014р. з додатковими угодами № 2 від 31.12.2014р. та № 3 від 22.12.2015р. до нього, враховуючи наявність у справі письмового погодження та довіреності від 01.09.2015р. від ТОВ «УМИГ Мьюзік» на звернення до суду з позовом до ФОП ОСОБА_4 про захист авторських прав та виплату компенсації за порушення авторських прав на спірний об'єкт авторського права, колегія суддів приходить до висновку про правомірність звернення ПО «ОКУАСП» до господарського суду з даним позовом для захисту прав ТОВ «УМИГ Мьюзік».

Наведеним спростовуються доводи відповідача про те, що ПО «ОКУАСП» належним чином не підтвердила наявність у неї майнового авторського права на спірний твір та права вимагати відповідного захисту на території України; що ПО «ОКУАСП» не має права виступати від імені ТОВ «УМИГ Мьюзік» оскільки останнє не входить до складу засновників організації колективного управління; організації колективного управління не наділені повноваженнями розподіляти збитки та компенсації отримані від порушення авторського права.

При цьому колегія суддів враховує, що статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За наведених обставин питання правомірності укладення ТОВ «Національне музичне видавництво» договору про передачу прав на користь ТОВ «УМИГ Мьюзік» перебуває поза межами даного судового провадження та з огляду на чинність договору № АУ003К про управління майновими авторськими правами з додатковими угодами № 2 та № 3 до нього, згідно з яким ПО «ОКУАСП» набула повноважень здійснювати колективне управління майновими правами на музичний твір «Rude», який у встановленому порядку недійсним не визнано, не впливає на вирішення даного судового спору.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» визначено, що, враховуючи приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів, господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача.

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Як вже було зазначено вище, згідно з ст. 52 Закону при порушенні будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених ст. 50 цього Закону, субєкти авторського права (і відповідно особи, які представляють їх інтереси) мають право подавати позови про виплату компенсації, а суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

В абзаці 9 ч. 2 ст. 52 Закону зазначено, що при визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобовязаний у встановлених пп. «г» п. 2 ст. 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема музичні твори з текстом і без тексту.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що кожен музичний твір є окремим обєктом авторського права, який належить конкретному субєкту (ам). Кожен окремий факт протиправного використання обєктів авторського права та/або суміжних прав становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у виді стягнення компенсації. Кожний субєкт авторського права при порушенні цього права, в тому числі на один твір, має право на компенсацію в розмірі, не менше 10 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати у 2015 році становив з 1 січня до 1 вересня 1 218,00 грн. на місяць, з 1 вересня 1378,00 грн.

Підпунктом 51.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» визначено, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Таким чином, з огляду на розмір заявлених позовних вимог і встановленого законом мінімального розміру компенсаційних заходів, спрямованих на захист майнових прав суб'єктів авторського права, за наявності встановленого порушення стягненню підлягає сума у розмірі не менше 10 мінімальних заробітних плат на користь кожного із власників майнових прав на використані твори.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015р. у справі № 910/29116/14.

Згідно з частиною першою статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною першою статті 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідач, який посилався на те, що у наданому позивачем відеозаписі можна почути окремі уривки музичних творів, серед яких твір «Rude» у виконанні «Magic!» відсутній, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, оскільки саме відповідач є особою, яка несе відповідальність за додержання вимог закону у належному йому закладі, у тому числі у сфері інтелектуальної власності. Разом з тим, таке твердження відповідача обєктивно нічим не підтверджене та спростовується наявними у справі актом фіксації від 12.03.2015р. та відповідним диском СD-R із аудіо та відеофіксацією факту виконання спірного музичного твору.

Крім того, частиною 2 ст. 8 Закону встановлено, що охороні за цим Законом підлягають всі твори, зазначені у частині першій цієї статті, як оприлюднені, так і не оприлюднені, як завершені, так і не завершені, незалежно від їх призначення, жанру, обсягу, мети (освіта, інформація, реклама, пропаганда, розваги тощо).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дослідивши обставини справи на підставі ретельної правової оцінки поданих сторонами доказів, встановивши наявність у ПО «ОКУАСП» права на звернення до господарського суду з даним позовом, належність виключних майнових авторських прав на спірний музичний твір позивачу, відсутність у ФОП ОСОБА_4 необхідного дозволу на використання (публічне виконання) спірного твору, використання відповідачем спірного музичного твору у власній господарській діяльності та без сплати авторської винагороди, урахувавши фактичні обставини порушення і виходячи з встановленого п.п. «г» п. 2 ст. 52 Закону розміру компенсації, приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача компенсації в розмірі 13780 грн.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними належними і достатніми доказами, а місцевий господарський суд надав невірну юридичну оцінку обставинам справи та наявним у справі доказам, внаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо необґрунтованості позовних вимог.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставина даної справи колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення місцевого суду з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Згідно з ст. ст. 44, 49 ГПК України за рахунок відповідача ПО «ОКУАСП» підлягають відшкодуванню витрати зі сплати судового збору в сумі 2 557,80 грн., у тому числі 1339,80 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" задовольнити.

Рішення господарського суду Херсонської області від 26 січня 2016 року у справі № 923/2023/15 скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (73000, м. Херсон, вул. Некрасова, буд. 181, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УМИГ Мьюзік" (03124, м. Київ вул. М. Василенка,7-А, ) шляхом зарахування коштів на рахунок Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" № 2453 в АТ «Укрексімбанк» м. Києва, МФО 322313, (02002, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, 2-Б, оф.287, ) компенсацію в сумі 13 780 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (73000, м. Херсон, вул. Некрасова, буд. 181, код НОМЕР_1) на користь Приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (02002, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, 2-Б, оф.287, ) судові витрати в сумі 2557,80 грн.

Доручити господарському суду Херсонської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Величко Т.А.

ОСОБА_1