ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р.Справа № 922/654/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна компанія "Машпромтрейд", м. Київ
до Публічного АТ Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря" м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов№29/02 від 29.02.16);

відповідача - ОСОБА_2 (дов.№23 від 05.01.16).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Комерційна компанія "Машпромтрейд" звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Публічного АТ Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря" м. Харків, в якій просить суд стягнути з відповідача 1 036 821,60грн. основного боргу, збитків від інфляції в сумі 417 372,53грн., відсотків за користування грошовими коштами в сумі 30 934,21грн., пені в сумі 575 336,58грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 30906,98грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на укладення між ТОВ «Промтехпоставка ЛТД» та ПАО «Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» договору № 03/12 від 02 грудня 2014 року (далі «Первісний договір»), за цим договором ТОВ «Промтехпоставка ЛТД» (Постачальник) зобов'язувалось передати у визначені терміни ПАО «Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» (Покупець) товар, визначений у Специфікації, а покупець зобов'язувався прийняти товар та оплатити його.

Відповідно до специфікації № 1 до Договору №03/12 від 02 грудня 2014 року було поставлено товар:

- ланцюг, 24x86Н D3 ф. Фасинг - 69 відрізків на суму 1 036 821,60 , поставка відбулась 03.12.2014р., що підтверджує Видатковою накладною № 1550 від 03 грудня 2014 року.

В подальшому, 17 серпня 2015 року між ТОВ «Промтехпоставка ЛТД»(Постачальник) «Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» (Відповідач) «Комерційна компанія «Машпромтрейд» ( «Позивач») було укладено договір про відступлення права вимоги №53/2008/1-ПД, за даним договором Постачальник відступив Позивачу, а Позивач набув право вимоги, належне Постачальнику у відповідності до Договору № 03/12 від 02 грудня 2014 року між Постачальником і Відповідачем.

19.08.2015р. Позивачем було направлено Відповідачу вимогу про сплату заборгованості до 31.08.2015р., проте її було проігноровано Відповідачем.

Як вказує позивач в позовній заяві, у зв'язку із тривалим невиконанням Відповідачем свого обов'язку, Позивач направив йому повторну вимогу про сплату заборгованості, проте Відповідачем проігноровано вимогу Позивача, у зв'язку з чим Позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Ухвалою господарського суду від 10.03.2016 року порушено провадження у справі №922/654/16, розгляд справи призначено на 22.03.2016року.

Справа розглядалась з відкладенням розгляду з 22.03.2016року до 31.03.2016року та оголошенням перерви з 31.03.2016року по 12.04.2016року , без винесення процесуального документу, що знайшло своє відображення у протоколі судового засіданні згідно вимог ст. 81-1 ГПК України.

В призначене судове засідання з'явився представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд долучити до матеріалів справи заяву в якій просив суд відмовити у стягненні з відповідача пені в сумі 287 696,70грн. (575 336,58-287 639,88грн.) у зв'язку із помилковим розрахунком заявленої до стягнення пені, судом долучено вищевказану заяву до матеріалів справи з подальшою реєстрацією в канцелярії суду ( за вх. 12175 від 12.04.2016року).

28.03.2016року представником відповідача надано клопотання(вх.№10237) про зупинення провадження у справі № 922/654/16 за позовом ТОВ «Комерційна компанія Машпромтрейд» до ПАТ «СВІТЛО ШАХТАРЯ» про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги № 53/2008/1-ПД від 17.08.2015 р. до набрання законної сили рішеннями суду у справі № 913/427/16 за позовом ПАТ «СВІТЛО ШАХТАРЯ» до ТОВ Промтехпоставка ЛТД» - Відповідач 1, ТОВ «Комерційна компанія «Машпромтрейд» - Відповідач 2 про визнання договору про відступлення права вимоги № 53/2008/1-ПД від 17.08.2015 р. недійсним.

Відповідач подав відзив на позовну заяву (вх.№11693 від 08.04.2016року) та додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву(вх.№12178 від 12.04.2016року), в яких проти позову заперечив, з тих підстав, що умовами договору не передбачено сплату пені за прострочення виконання грошових зобов'язань, а відповідно і розмір пені сторонами не узгоджувався.

В судовому засіданні 12.04.2016року судом розглянуто та відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Як зазначено в п.3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, ст. 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи зазначені вище положення та предмет спору у даній справі, справа №913/427/16 не є такою, що унеможливлює розгляд даної справи, надання оцінки зібраним у даній справі доказам в межах позовних вимог і предмета позову, з'ясування та дослідження усіх обставин спору в межах даної справи. Заявником не доведено об'єктивної неможливості розгляду справи №922/654/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна компанія "Машпромтрейд" до Публічного АТ Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря" м. Харків про стягнення коштів.

Враховуючи те, що норми ст.38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши надані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

02 грудня 2014року між ТОВ «Промтехпоставка ЛТД» та ПАО «Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» договір № 03/12 (далі «Первісний договір»), за цим договором ТОВ «Промтехпоставка ЛТД» (Постачальник) зобов'язувалось передати у визначені терміни ПАО «Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» (Покупець) товар, визначений у Специфікації, а покупець зобов'язувався прийняти товар та оплатити його.

Відповідно до специфікації № 1 до Договору №03/12 від 02 грудня 2014 року було поставлено товар:

- ланцюг, 24x86Н D3 ф. Фасинг - 69 відрізків на суму 1 036 821,60 , поставка відбулась 03.12.2014р., що підтверджує Видатковою накладною № 1550 від 03 грудня 2014 року.

Поставка відбулась 03.12.2014р., що підтверджується Видатковою накладною № 1550 від 03 грудня 2014 року.

Відповідно до п. 4.3 Первісного договору, покупець зобов'язувався протягом 60 календарних днів з дати поставки кожної конкретної узгодженої в Специфікації партії Товару оплатити поставлений товар.

У зв'язку з тим, що поставка відбулася 03.12.2014р., Покупець зобов'язаний був оплатити поставлений Товар не пізніше 02.02.2015р.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до умов договору, строк оплати поставленого товару є таким, що настав.

В подальшому, 17 серпня 2015 року між ТОВ «Промтехпоставка ЛТД»(Постачальник) «Харківський машинобудівельний завод «Світло шахтаря» (Відповідач) «Комерційна компанія «Машпромтрейд» ( «Позивач») було укладено договір про відступлення права вимоги №53/2008/1-ПД, за даним договором Постачальник відступив Позивачу, а Позивач набув право вимоги, належне Постачальнику у відповідності до Договору № 03/12 від 02 грудня 2014 року між Постачальником і Відповідачем.

Відповідно до умов договору про відступлення права вимоги №53/2008/1-ПД сторонами визначено наступне:

1. В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор передає ОСОБА_3 кредиторові, а ОСОБА_3 кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові у відповідності до Договору № 03/12 від "02" грудня 20І4 між Первісним кредитором і Боржником,

2. За цим Договором ОСОБА_3 кредитор набуває право вимагати від Боржника належного виконання наступних обов'язків:

сплатити на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 кредитора вартість товарно- матеріальних цінностей в розмірі 1 036 821,60 грн.;

3. Право вимоги засновано на підставі основного договору, первинних бухгалтерських документів: податкових накладних, видаткових накладних, довіреностей до договору № 03/12 від "02" грудня 2014 р. та підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків станом на 13.03.2015 року.

4. Копії документів, вказаних у п. З цього Договору, передаються Первісним -кредитором ОСОБА_3 кредиторові в момент підписання цього Договору.

5. ОСОБА_3 кредитор повідомлений про заперечення, які існують у Боржника на момент підписання Договору і які можуть бути висунуті проти вимог ОСОБА_3 кредитора, а також про зміст листування і переговорів між Первісним кредитором і боржником.

6. У випадку порушення Договору, Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним законодавством України. Первісний кредитор відповідає перед Новим кредитором за дійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання Боржником його обов'язків.

Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.

19.08.2015р. Позивачем було направлено Відповідачу вимогу про сплату заборгованості до 31.08.2015, проте її було проігноровано Відповідачем.

Як вказує позивач в позовній заяві, у зв'язку із тривалим невиконанням Відповідачем свого обов'язку, Позивач направив йому повторну вимогу про сплату заборгованості, проте Відповідачем проігноровано вимогу Позивача, у зв'язку з чим Позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Частиною 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання з оплати товару належним чином не виконав, сума боргу за договором № 03/12 від 02 грудня 2014року становить 1 036 821,60 грн., яка підтверджена належними доказами, доведена матеріалами справи та підлягає до стягнення з відповідача.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 30 934,21коп. та інфляційних втрат в розмірі 417 372,53 коп., суд зазначає наступне.

Виходячи з того, що заміна кредитора здійснюється у межах існуючого зобов'язання, боржник має право відповідно до приписів ст. 518 ЦК України висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. При цьому, законодавець передбачив відступлення дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав в повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі №3-30гс15).

Як було вищезазначено, суд проаналізував законність вимоги, яка була передана за договором про відступлення права вимоги №53/2008/1-ПД від 17.08.2015року та дійшов обґрунтованого висновку про її дійсність у сумі 1 036 821,60грн.грн.

Разом з цим, загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання визначенні статтею 625 Цивільного кодексу України, за приписами якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, які нараховуються незалежно від його вини і виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до оплати кредиторові.

Виходячи з того, що у даній постанові встановлений факт прострочення відповідачем грошового зобов'язання, яке полягає у несвоєчасній сплаті коштів за отримані за договором підряду послуги, а також з'ясована дійсність вимог, переданих за угодою про відступлення права вимоги, суд, керуючись приписами наведених норм, дійшов висновку про наявність підстав для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України. (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 29.05.2014 у справі № 7/266-16/8/2011).

Враховуючи викладене, зважаючи на той факт, що умовами п. 1 угоди про відступлення права вимоги, а також безпосередньо ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права та обов'язки первісного кредитора, що існували на момент такого переходу, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на застосування до відповідача цивільно-правової відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов'язання.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 287 696,70 грн. ( з врахування заяви позивача вх.№12175 від 12.04.2016року), господарський суд враховує наступне.

Виходячи з вимог ст. 231 ГК України, штрафні санкції застосовуються у випадках, передбачених законом або договором.

Судом з умов договору встановлено, що останні не містять відповідальності у вигляді пені за несвоєчасну оплату товару.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

У той же час закону, який би визначав розмір пені за несвоєчасну оплату товару, немає.

Стосовно посилання позивача на ст. 343 ГК України та ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання», за якою розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, то подвійна облікова ставка НБУ, застосована позивачем на підставі вказаних норм, не може вважатися обґрунтованою, оскільки вказані норми не визначають розмір пені, який слід застосовувати у випадку порушення зобов'язання за договором, а встановлюють граничний розмір, понад який нарахування пені за порушення грошового зобов'язання не допускається.

Таким чином, підстави для стягнення пені відсутні.

Зважаючи на викладене, враховуючи, що позивач належними та достатніми доказами, як того вимагають приписи ст.ст. 33, 34 ГПК України, довів факт заборгованості, а відповідач вказаних обставин не спростував, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог позивача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82-84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло шахтаря" (61001, Харківська область, м. Харків, вул. Світло Шахтаря,4/6, код 00165712) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна компанія "Машпромтрейд" (02660, м. Київ, вул. Віскозна, буд.11, код 38762092) -1 036 821,60грн. основного боргу, інфляційних нарахувань в сумі 417 372,53грн., 3% річних в сумі 30 934,21грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 22 276,30грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити .

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.04.2016 р.

Суддя ОСОБА_4