РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016Справа №910/3419/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»

про відшкодування шкоди 49 000,00 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Білоконь І.В. за довіреністю № 165/18 від 18.01.2016

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.02.2016 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (відповідач) про відшкодування шкоди 49 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 15727а5к3 від 14.05.2015 внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в ДТП, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ/4159839), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2016 порушено провадження у справі № 910/3419/16 та призначено розгляд справи на 04.04.2016 о 10:10 год.

14.03.2016 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшов супровідний лист з копіями витягів з ЄДРПОУ стосовно позивача та відповідача для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду від 01.03.2016. Зазначеним листом позивач також повідомив суд про відсутність аналогічного спору.

16.03.2016 через відділ діловодства суду у відповідь на запит суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/7116 від 14.03.2016 з інформацією про страхове покриття за полісом № АІ/4159839.

24.03.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог.

В судове засідання, призначене на 04.04.2016, представник позивача з'явився.

В судове засідання, призначене на 04.04.2016, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 01.03.2016 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 04.04.2016 без участі представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

В судовому засіданні, призначеному на 04.04.2016, здійснювався розгляд заяви позивача, поданої 24.03.2016 через відділ діловодства суду, про зменшення позовних вимог.

Відповідно до зазначеної заяви позивач повідомив суд про те, що 29.02.2016 відповідач частково виконав вимоги позивача в добровільному порядку на суму 4 509,27 грн. У зв'язку з зазначеним, позивач просив суд стягнути з відповідача залишок суми матеріального збитку в розмірі 44 490,73 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та зміст поданої позивачем заяви, суд дійшов висновку про прийняття заяви про зменшення позовних вимог до розгляду. Враховуючи зазначене, новою ціною позову, виходячи з якої розглядається спір є 44 490,73 грн.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 04.04.2016, надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, поданої 24.03.2016 через відділ діловодства суду.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 04.04.2016 відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.05.2015 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 15727а5к3 (надалі -договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії договору страхування визначений з 28.05.2015 до 27.05.2016.

03.07.2015 в місті Києві на бульварі Перова сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, автомобіля «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4. Наведене підтверджується довідкою № 67419259 про дорожньо-транспортну пригоду ВДАІ Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві.

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_4 п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 20.07.2015 у справі № 755/13004/15-п, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягенння у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн.

Загальний розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу - автомобіля «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до висновку № 355/15 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, що складений 07.07.2015 експертом ОСОБА_5, становить 91 728,84 грн. (надалі - висновок № 355/15 від 07.07.2015).

Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля «Nissan Juke», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку-фактури Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр Голосіївський» № СЧ-0008974 від 09.07.2015, становить 74 671,97 грн. (надалі - рахунок-фактура № СЧ-0008974 від 09.07.2015).

За страховим випадком (ДТП) згідно складених страхових актів № 1/003/15/09653/VESKO15311 від 10.07.2015, № 1/003/15/09653/VESKO18081 від 20.08.2015 по договору страхування та розрахунку страхового відшкодування від 09.07.2015, розрахунку доплати страхового відшкодування від 19.08.2015 до нього було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 78 181,24 грн., виплата якого підтверджується позивачем платіжними дорученнями № 185 000 від 13.07.2015, № 191 636 від 31.08.2015.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 03.07.2015) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АІ/4159839. При цьому право вимоги до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

Відповідачем на вимогу ухвали Господарського суду міста Києва від 01.03.2016 не представлено договору (полісу № АІ/4159839) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Матеріали справи містять інформацію МТСБУ про страхове покриття за зазначеним полісом, надану на запит суду, та надану позивачем разом із позовною заявою.

Відповідно до полісу № АІ/4159839, судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено ОСОБА_4, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 50 000,00 грн., строк дії даного полісу з 09.11.2014 по 08.11.2015.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_4 керував автомобілем «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АС/9487484, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України 11/104 від 07.11.2011 (справа № 48/562), висновки якої про застосування правової норми у спірних правовідносинах при прийнятті рішення у справі, є обов'язкові до врахування судом згідно положень ч. 2 ст. 82 ГПК України.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування не перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений висновком № 355/15 від 07.07.2015, рахунком-фактурою « СЧ-0008974 від 09.07.2015, страховими актами № 1/003/15/09653/VESKO15311 від 10.07.2015, № 1/003/15/09653/VESKO18081 від 20.08.2015 по договору страхування та розрахунком страхового відшкодування від 09.07.2015, розрахунком доплати страхового відшкодування від 19.08.2015, платіжними дорученнями № 185 000 від 13.07.2015, № 191 636 від 21.08.2015.

Положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що франшиза за полісом № АІ/4159839 становить 1000,00 грн.

За встановлених обставин, до виплати із страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, з урахуванням заяви позивача, поданої 24.03.2016 через відділ діловодства суду, про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом, належить сума в розмірі 44 490,73 грн. (50 000,00 грн. (сума страхового відшкодування, підтверджена висновком № 355/15 від 07.07.2015, рахунком-фактурою № СЧ-0008974 від 09.07.2015, страховими актами № 1/003/15/09653/VESKO15311 від 10.07.2015, № 1/003/15/09653/VESKO18081 від 20.08.2015 по договору страхування та розрахунком страхового відшкодування від 09.07.2015, розрахунком доплати страхового відшкодування від 19.08.2015, платіжними дорученнями № 185 000 від 13.07.2015, № 191 636 від 21.08.2015, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АІ/4159839) - 1000,00 грн. (франшиза за полісом № АІ/4159839) - 4 509,27 грн. (сума страхового відшкодування, сплачена відповідачем в добровільному порядку)).

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була дійсною на момент виникнення спірних правовідносин) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, має право звернутися до суду з вимогою про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, і таке право не пов'язане з попереднім зверненням з аналогічною вимогою до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Матеріалами справи, зокрема, копією претензії № ЛВ0018729 від 05.11.2015 на суму 72 671,97 грн. підтверджено, що позивач звертався з претензією до відповідача, про що свідчать матеріали справи (копія претензії наявна в матеріалах справи).

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування в сумі 44 490,73 грн.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 44 490,73 грн. страхового відшкодування підлягає задоволенню повністю в сумі 44 490,73 грн.

Судові витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 1 378,00 грн. відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145; ідентифікаційний код 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Куії, вул. Іллінська, 8; ідентифікаційний код 20474912) 44 490,73 грн. (сорок чотири тисячі чотириста дев'яносто гривень 73 коп.) страхового відшкодування, 1 378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.04.2016.

Суддя Гумега О.В.