ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" березня 2016 р.Справа № 916/110/16

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю "Експрес"

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2

про зобов'язання провести державну реєстрацію

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_3 (за довіреністю)

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи: ОСОБА_4 (за довіреністю)

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1, звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес", в якій просить суд зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Експрес" провести державну реєстрацію змін в установчих документах товариства у зв'язку зі зміною у складі учасників товариства - виходом з товариства ОСОБА_1.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.01.2016р. позовну заяву (вх.№120/16) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/110/16, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Клопотання позивача про відкладення розгляду справи (вх.№2267/16 від 01.02.2016р.) судом було задоволено.

03.03.2016р. позивач звернувся до суду із письмовим клопотанням про продовження строку розгляду справи (вх.№2-1168/16), яке судом задоволено, у зв'язку з чим, строк розгляду справи було продовжено на п'ятнадцять днів.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, хоча був належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду за їх адресою, зазначеною у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 16.02.2016р., про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, наявні в матеріалах справи, своєї письмової позиції щодо позову суду не надав, своїм правом на захист не скористався.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ України № 18 від 26.12.2011р., зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Представник третьої особи заявлені позивачем позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових поясненнях (вх.№3726/16).

В процесі розгляду справи учасниками процесу були надані додаткові докази, які оглянуті судом та залучені до матеріалів справи.

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

07.04.2000р. на підставі рішення засновників Київською райадміністрацією було зареєстровано Статут ТОВ "Експрес", відповідно до якого засновниками товариства виступили ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із частками у статутному капіталі, які дорівнювали 50% у кожній.

10.11.2014р. ОСОБА_2 оформила у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Похиленко Л.М. заяву на ім'я учасників (засновників) ТОВ Експрес" та державного реєстратора про її вихід із складу учасників (засновників) Товариства.

30.12.2014р. вищезазначену заяву про свій вихід ОСОБА_2 вручила головному бухгалтеру Товариства ОСОБА_6 , яка відповідно до наказу ТОВ "Експрес" № 05/02-к від 22.02.201р. обіймає посаду головного бухгалтера Товариства.

19.01.2015р. ОСОБА_2 звернулась до господарського суду Одеської області із позовом про зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" провести державну реєстрацію змін до установчих документів у зв'язку зі зміною складу учасників товариства - виходом зі складу учасників товариства ОСОБА_2.

06.02.2015р. ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою в порядку ст.26 ГПК України, відповідно до якої вона просила суд зобов'язати ТОВ "Експрес" провести державну реєстрацію змін в установчих документах товариства у зв'язку зі зміною складу учасників товариства - виходом з товариства ОСОБА_1 з наданням інформації щодо проведення аудиторської перевірки річного балансу та звітності для їх підтвердження.

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.06.2015р. у справі №916/219/15-г у позові ОСОБА_2 було відмовлено, з огляду на наступне:

Звертаючись із позовом до суду, ОСОБА_2 зазначила про те, що скориставшись правом передбаченим п. "в" ч. 1 ст. 10 Закону України "Про господарські товариства вона 10.11.2014 року склала заяву про вихід зі складу учасників ТОВ "Експрес" та подала її товариству.

В силу приписів ст.148 ЦК України у ТОВ "Експрес" є три місяці для вчинення дії у зв'язку з поданням учасником заяви про вихід з товариства (скликання зборів, вирішення питання про внесення змін до установчих документів товариства, про їх державну реєстрацію).

Судом було встановлено, що позивач 30.12.2014р. подав Товариству заяву про свій вихід з Товариства, а вже 19.01.2015р. звернувся до суду з відповідним позовом.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що на час звернення до суду права позивача не були порушені, отже підстави для задоволення позову у суду відсутні.

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.06.2015р. у справі №916/219/15-г у позові ОСОБА_1 було відмовлено, з огляду на наступне:

Судом було встановлено, що 30.12.2014 р., ОСОБА_2, як учасник ТОВ "Експрес" склала нотаріально посвідчену заяву (зареєстровано в реєстрі за №3112 від 10.11.2014р.) про вихід зі складу учасників ТОВ "Експрес", яка посвідчена приватним нотаріусом Похиленко Л.М.

Дана заява була отримана представником відповідача 30.12.2014р., що підтверджується наявними матеріалами справи. Таким чином, вказану дату слід вважати датою виходу ОСОБА_2 із складу учасників ТОВ "Експрес".

Отже, після виходу із складу учасників ОСОБА_2, єдиним учасником ТОВ "Експрес" залишилась ОСОБА_1

Суд, виходячи з системного аналізу положень Закону України "Про господарські товариства, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, відзначив, що чинне законодавство, передбачає наявність у складі товариства не менше як одного учасника та відповідно виключає вихід єдиного учасника з товариства.

З підстав того, що 30.12.2014р. ОСОБА_2 вийшла з товариства, ОСОБА_1, як єдиний учасник товариства, мала припинити (ліквідувати) ТОВ "Експрес" в порядку п.1 ч.1 ст.110 Цивільного кодексу України.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.09.2015р. рішення господарського суду Одеської області від 11.06.2015р. у справі №916/219/15-г було залишено без змін.

11.09.2015р. ОСОБА_1 склала заяву про її вихід із складу учасників ТОВ "Експрес", яку було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б.

Зазначену заяву ОСОБА_1 11.09.2015р. було надіслано на юридичну адресу ТОВ "Експрес" рекомендованим листом з описом вкладення.

З підстав того, що з моменту подачі заяви ОСОБА_2 про вихід зі складу учасників ТОВ „Експрес" минув майже рік, проте загальними зборами учасників ТОВ „Експрес" не було вчинено будь-яких дій щодо вирішення питання про вихід позивача зі складу учасників ТОВ „Експрес", хоча Законом України „Про господарські товариства" передбачено, що товариство зобов'язане протягом трьох робочих днів повідомити орган, що провів реєстрацію, про зміни, які сталися в установчих документах, для внесення необхідних змін до державного реєстру, 30.11.2015р. ОСОБА_2 звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес" про зобов'язання відповідача провести державну реєстрацію змін до установчих документів у зв'язку зі зміною складу учасників товариства - виходом зі складу учасників товариства ОСОБА_2.

Рішенням господарського суду Одеської області від 01.02.2016р. у справі №916/4767/15 позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю „Експрес", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1, про зобов'язання провести державну реєстрацію змін до установчих документів було задоволено та зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю „Експрес" провести державну реєстрацію змін до установчих документів у зв'язку зі зміною складу учасників товариства - виходом зі складу учасників товариства ОСОБА_2.

Таким чином, ОСОБА_1, склавши 11.09.2015р. заяву про вихід з ТОВ "Експрес" вважає себе такою, що вийшла з ТОВ "Експрес" 11.09.2015р. в порядку ч.1 ст. 148 Цивільного кодексу України.

На думку позивача, безпідставна відмова (бездіяльність) відповідача від проведення державної реєстрації змін в установчих документах товариства у зв'язку зі зміною у складі учасників товариства - виходом з товариства ОСОБА_1 і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, надані під час судового розгляду, проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Кожен має право після використання всіх національних засобів правового захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч.1 ст.79 Господарського кодексу України господарськими товариствами визнаються підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку.

У випадках, передбачених цим Кодексом, господарське товариство може діяти у складі одного учасника.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Частинами 1 та 4 ст.3 Закону України "Про господарські товариства" Засновниками та учасниками товариства можуть бути підприємства, установи, організації, а також громадяни, крім випадків, передбачених законодавчими актами України.

Господарське товариство, крім повного і командитного товариств, може бути створене однією особою, яка стає його єдиним учасником.

Частина 2 ст.7 Закону України "Про господарські товариства" встановлює, що товариство зобов'язане протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення про внесення змін до установчих документів повідомити орган, що провів реєстрацію, для внесення відповідних змін до державного реєстру.

Згідно п."в" ч.1 ст.10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право вийти в установленому порядку з товариства.

У відповідності до ст.110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується:

1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами;

2) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, за позовом учасника юридичної особи або відповідного органу державної влади;

3) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади.

Якщо з позовом про ліквідацію юридичної особи звернувся орган державної влади, ліквідатором може бути призначений цей орган, якщо він наділений відповідними повноваженнями.

Якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.

Особливості ліквідації банків встановлюються законом про банки і банківську діяльність.

Порядок ліквідації юридичної особи закріплено в ст.111 Цивільного кодексу України.

Статтею 148 ЦК України встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлено статутом.

Учасник товариства, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці в статутному капіталі товариства.

У відповідності до ст.19 Закону України "Про господарські товариства" припинення товариства здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.59 Господарського кодексу України припинення суб'єкта господарювання здійснюється відповідно до закону.

Згідно ст.89 Господарського кодексу України Управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Посадовими особами господарського товариства є фізичні особи - голова та члени наглядової ради, виконавчого органу, ревізійної комісії, ревізор товариства, а також голова та члени іншого органу товариства, наділені повноваженнями з управління товариством, якщо утворення такого органу передбачено установчими документами товариства.

Обмеження щодо поєднання однією особою зазначених посад встановлюються законом.

Посадовими особами господарського товариства не можуть бути особи, службову або іншу діяльність яких визнано Конституцією України та законом несумісною з перебуванням на цих посадах, а також особи, яким перебування на відповідних посадах заборонено рішенням суду.

Посадові особи відповідають за шкоду, заподіяну ними господарському товариству, в межах і порядку, передбачених законом.

Господарське товариство, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належить державі, зобов'язане на кожний наступний рік складати і виконувати річний фінансовий план відповідно до статті 75 цього Кодексу.

Пунктом 15.1 Статуту товариства, передбачено, що припинення діяльності товариства відбувається шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, розподілу, перетворення) або ліквідації.

За приписами п.15.3. Статуту товариства товариство ліквідується:

а) за рішенням учасників, що приймається на загальних зборах учасників;

б) на основі рішення суду або господарського суду;

в) на інших підставах, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008р. №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" при вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до ЦК та Закону про господарські товариства учасник ТОВ чи ТДВ вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства.

Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства.

У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку.

Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є незаконними.

У разі, якщо товариство не вчиняє дії у зв'язку з поданням учасником заяви про вихід з товариства (не вирішується питання про внесення змін до установчих документів товариства, про їх державну реєстрацію), учасник товариства вправі звернутися до господарського суду з позовом про зобов'язання товариства до державної реєстрації змін в установчих документах товариства у зв'язку зі зміною у складі учасників товариства на підставі статті 7 Закону про господарські товариства.

Таким чином, з моменту виходу ОСОБА_2 зі складу учасників ТОВ "Експерс" ОСОБА_1 залишилась єдиним учасником ТОВ "Експрес".

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновків, що з аналізу наведених правових норм вбачається, що учасник товариства здійснює управління діяльністю товариства та одноособово виконує повноваження вищого органу товариства, а виконавчі органи та посадові особи є йому підзвітними та забезпечують виконання його рішень, а тому вихід єдиного учасника товариства без його ліквідації, суперечить приписами чинного законодавства України.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За приписами ст.34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.36 Господарського процесуального кодексу України Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому не підлягають задоволенню судом.

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог, судові витрати відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові - відмовити повністю.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення складено 04 квітня 2016 р.

Суддя О.В. Цісельський