РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2016Справа №910/774/16
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Кот Т.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Провайн"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Вайн Хауз Групп"
простягнення 828984,00 грн.
за участю представників сторін:

від позивача: Чернуха Г.О. (довіреність №34 від 23.09.2015р.)
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Провайн" (надалі - ТОВ "Провайн") звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайн Хауз Групп" (надалі - ТОВ "Вайн Хауз Групп") про стягнення заборгованості за поставлений та не повернений у строк товар в розмірі 778774,72 грн., пені у розмірі 42398,40 грн., інфляційних у розмірі - 4920,08 грн. та 3% річних у розмірі 2890,80 грн.

Ухвалою від 21.01.2016р. за вказаним позовом господарським судом міста Києва порушено провадження у справі № 910/774/16, розгляд справи призначено на 10.02.2016р.

09.02.2016р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду представником позивача подано документи для залучення до матеріалів справи.

10.02.2016р. через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.02.2016р. у зв'язку із клопотанням представника відповідача та необхідністю витребування додаткових пояснень у позивача, розгляд справи відкладено на 24.02.2016р.

22.02.2016р.через відділ діловодства (канцелярія суду) від позивача надійшли додаткові письмові пояснення до позову та документи для залучення до матеріалів справи.

У судовому засіданні 24.02.2016р. представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із необхідністю ведення переговорів для складання проекту мирової угоди.

В судовому засіданні 24.02.2016р. оголошено перерву до 16.03.2016р.

У судовому засіданні 16.03.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засіданні не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. Відзив на позовну заяву у порядку, передбаченому ст.59 Господарського процесуального кодексу України, з нормативно обґрунтованими поясненнями по суті заявлених вимог не надав.

Відповідно до відмітки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, відповідач отримав ухвалу про порушення провадження 26.01.2016р., а представник відповідача був присутній у попередньому судовому засіданні, тобто мав достатній час для підготовки мотивованого відзиву на позовну заяву та/або для забезпечення явки у судове засідання одного зі своїх представників.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Клопотань про відкладення розгляду справи в порядку ст.77 Господарського процесуального кодексу України від відповідача до Господарського суду міста Києва не надходило.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини та враховуючи те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному і повному з'ясуванню фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивному оцінюванню доказів, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/774/16.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписом ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

05.03.2014р. між ТОВ "Провайн" (постачальник) та ТОВ "Вайн Хауз Групп" (покупець) було укладено Договір поставки №667 (надалі - Договір), згідно із п. 1.1 якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити алкогольні напої, аксесуари та супутні товари (далі - Товар).

Відповідно до п. 1.2. договору повний асортимент Товарів, що постачається в рамках цього договору постачальником покупцю визначається в Специфікації, що є додатком до цього Договору та складає його невід'ємну частину.

Згідно п. 4.1. договору загальна сума договору складається із суми вартостей усіх накладних до даного договору.

Додатковою угодою від 01.10.2014р. за №1 до договору поставки №667 від 05.03.2014р. сторонами внесено зміни до ч. б., п. 6.2. Розділу 6. Умови розрахунків, а саме: б) в разі поставки товару з наявних складів постачальника: - Оплата вартості товару виконується 1 раз на тиждень шляхом банківського переказу на рахунок постачальника при умові реалізації товару. Покупець зобов'язаний кожну п'ятницю тижня надавати постачальнику звіт стосовно реалізованої продукції на всіх торговельних пунктах шляхом відправлення даних на електронну адресу . Покупець зобов'язаний надавати можливість представнику постачальника здійснювати контроль над звітністю покупця стосовно реалізованої продукції шляхом перерахування залишків продукції в торговельному залі покупця. - пункт 6.5. виключити із тексту договору з подальшим коригуванням нумерації.

Додатковою угодою від 23.10.2015р. за №2 до договору поставки №667 від 05.03.2014р. (надалі - додаткова угода №2) сторони дійшли згоди достроково припинити (розірвати) Договір поставки з 20 жовтня 2015 року.

Пунктом 2 додаткової угоди №2 сторонами визначено, що заборгованість покупця перед постачальником за реалізований товар на дату підписання цієї додаткової угоди складає 364450,33 грн. (триста шістдесят чотири тисячі чотириста п'ятдесят гривень 33 копійок) (сума прописом).

Зазначена сума не є остаточною. Остаточно суму заборгованості сторони визначають у акті звірки взаємних розрахунків після повернення товару.

Відповідно до п. 3. додаткової угоди №2 товарні залишки на загальну суму 754081,99 грн. (Сімсот п'ятдесят чотири тисячі вісімдесят одна гривня 99 копійок (сума прописом), що знаходяться у покупця станом на 20 жовтня 2015 року, повертаються постачальнику на підставі товарних накладних, згідно з графіком повернення, зазначеним у п. 5 цієї Угоди.

Повернення товарних залишків відбувається в магазинах покупця (п. 4 додаткової угоди №2).

У відповідності до умов п. 5 додаткової угоди №2 сторони погодили наступний графік повернення покупцем товарних залишків постачальнику:

1. магазин с. Лісники - повернення 26.10.2015р. на суму 80079,93 грн.

2. магазин вул. Басейна - повернення 28.10.2015р. на суму 64462,97 грн.

3. магазин вул.. Горького - повернення 30.10.2015р. на суму 85497,54 грн.

4. магазин вул. Львівська - повернення 02.11.2015р. на суму 87607,33 грн.

5. магазин вул. Михайлівська - повернення 04.11.2015р. на суму 102926,79 грн.

6. магазин вул. Саксаганського - повернення 06.11.2015р. на суму 103020,37 грн.

7. магазин вул. П.Мирного - повернення 09.11.2015р. на суму 83564,82 грн.

8. магазин вул. Передова - повернення 11.11.2015р. на суму 146922,24 грн.

Зазначені суми не є остаточними. Остаточні суми товарних залишків сторони визначають у акті звірки взаємних розрахунків після повернення товару, на підставі відкорегованих накладних на повернення товару.

У п. 6. додаткової угоди №2 сторони визначили, що після повернення всіх товарних залишків, вказаних у п. 5 цієї додаткової угоди, сторони підписують акт звірки взаєморозрахунків не пізніше 2 (двох) календарних днів з дати повернення товару з останнього магазину.

Остаточний взаєморозрахунок (погашення заборгованості покупця) має бути проведено не пізніше 10 (десяти) днів з моменту підписання акту звірки (п. 7 додаткової угоди №2).

Додаткова угода №2 набуває чинності з моменту її підписання та є обов'язковою до виконання сторонами (п. 8 додаткової угоди №2).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що на виконання умов додаткової угоди №2 до договору поставки №667 від 05.03.2014р., відповідачем здійснено наступне.

Згідно графіку повернення товарних залишків, узгодженого Додатковою Угодою №2 відповідач взяв на себе зобов'язання повернути товарні залишки з магазину с. Лісники на суму 80 079, 93 грн.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи 26.10.2015р. відповідач надав позивачу наступні документи на повернення товару на загальну суму 79 383,85 грн., що підтверджується: накладною на повернення постачальнику № УТ-1342 від 26.10.2015р. на суму 11 133,24 грн.; накладною на повернення постачальнику № УТ-1343 від 26.10.2015р. на суму 68 250,61 грн.

Згідно графіку повернення товарних залишків, узгодженого Додатковою Угодою №2 відповідач взяв на себе зобов'язання повернути товарні залишки з магазину за адресою: м. Київ, вул. Басейна, 13 на суму 64 462, 97 грн.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи 26.10.2015р. відповідач надав позивачеві наступні документи на повернення товару на загальну суму 63 282, 55 грн., що підтверджується: накладною на повернення Постачальнику № УТ-1344 від 26.10.2015р. на суму 29 215,12 грн.; накладною на повернення Постачальнику № УТ-1345 від 26.10.2015р. на суму 34 067,43 грн.

Згідно графіку повернення товарних залишків, узгодженого Додатковою Угодою №2 відповідач взяв на себе зобов'язання повернути товарні залишки з магазину за адресою: м. Київ, вул. Панаса Мирного, 2/44 на суму 83 564,82 грн.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи 30.10.2015р. відповідач надав позивачеві наступні документи на повернення товару, на загальну суму 47 323,68 грн., що підтверджується накладною на повернення Постачальнику № УТ-1370 від 30.10.2015р. на суму 47 323,68 грн.

Згідно графіку повернення товарних залишків, узгодженого Додатковою Угодою №2 відповідач взяв на себе зобов'язання повернути товарні залишки з магазину за адресою: м. Київ, пл. Львівська, 8А на суму 87 607,33 грн.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи 02.11.2015р. відповідач надав позивачеві наступні документи на повернення товару на загальну суму 32 654,57 грн., що підтверджується: накладною на повернення Постачальнику № УТ-1378 від 02.11.2015р. на суму 32 654,57 грн.

При цьому господарський суд зауважує, що в зазначеній накладній місце складання відповідачем вказано «м. Київ. вул. Горького 116», разом з тим, на накладній стоїть печатка Магазину №1 за адресою: м. Київ, площа Львівська. 8-А., а отже суд приходить до висновку, що фактично повернення товару було з магазину за адресою: м. Київ, площа Львівська, 8-А.

Згідно графіку повернення товарних залишків, узгодженого Додатковою Угодою №2 відповідач взяв на себе зобов'язання повернути товарні залишки з магазину за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, 19 на суму 102 926,79 грн.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи 12.11.2015р. відповідач надав позивачеві наступні документи на повернення товару на загальну суму 36360,48 грн., що підтверджується накладною на повернення Постачальнику № УТ-1547 від 12.11.2015р. на суму 36 360,48 грн.

Згідно графіку повернення товарних залишків, узгодженого Додатковою Угодою №2 відповідач взяв на себе зобов'язання повернути товарні залишки з магазину за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського/Тарасівська, 48/15 на суму 103 020, 37 грн.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи 16.11.2015р. відповідач надав позивачеві наступні документи на повернення товару на загальну суму 61 013,70 грн., що підтверджується накладною на повернення Постачальнику № УТ-1560 від 16.11.2015р. на суму 36 311,10 грн.; накладною на повернення Постачальнику № УТ-1561 від 16.11.2015р. на суму 24 702,60 грн.

Згідно графіку повернення товарних залишків, узгодженого Додатковою Угодою №2 відповідач взяв на себе зобов'язання повернути товарні залишки з магазину за адресою: м. Київ, вул. Горького, 116 на суму 85 497,54 грн.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи 23.11.2015р. відповідач надав позивачеві наступні документи на повернення товару на загальну суму 46597,08 грн., що підтверджується накладною на повернення Постачальнику № УТ-1576 від 23.11.2015р. на суму 28 560,48 грн.; накладною на повернення Постачальнику № УТ-1580 від 24.11.2015р. на суму 18 036,60 грн.

Згідно графіку повернення товарних залишків, узгодженого Додатковою Угодою №2 відповідач взяв на себе зобов'язання повернути товарні залишки з :агазину за адресою: м. Київ, вул. Передова, 3 на суму 146 922,24 грн.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи 07.12.2015р. відповідач надав позивачеві наступні документи на повернення товару на загальну 68266,56 грн., що підтверджується накладною на повернення товару Постачальнику № УТ-1644 від 07.12.2015р. на суму 68 266,56 грн.

22.12.2015р. відповідач повернув позивачеві товарні залишки на загальну суму 11 372,61 грн., що підтверджується: накладною № УТ- 1345-2 від 22.12.2015р. на суму 5 229,68 грн. (місце складання, м. Київ, вул. Басейна,13); накладною № УТ- 1378-2 від 22.12.2015р. на суму 3 003,60 грн. (місце складання: м.Київ, пл. Львівска, 8А); накладної № УТ- 1547-2 від 22.12.2015р. на суму 2 764,20 грн. (місце складання: м.Київ, вул. Михайлівська,19); накладною № УТ- 1561-2 від 22.12.2015р. на суму 70,92 грн. (місце складання: м.Київ, вул.Саксаганського/Тарасівська, 48/15); накладною № УТ- 1576-2 від 22.12.2015р. на суму 304,21 грн. (місце складання: м.Київ, вул. Горького 116).

У відповідності до умов п. 6 додаткової угоди №2 позивачем від кореговано накладні на повернення товару, зокрема:

Згідно відкорегованих накладних, фактично позивач на складі відповідача за адресою: с. Лісники отримав товарні залишки на загальну суму 66623,00 грн., що підтверджується накладною на повернення Постачальнику № УТ-1342 від 26.10.2015р. на суму 10049,04 грн., накладною на повернення постачальнику № УТ-1343 від 26.10.2015р. на суму 58250,61 грн.; Актом розбіжностей до накладної на повернення постачальнику № УТ- 1342 від 26.10.2015p.; Актом розбіжностей до накладної на повернення постачальнику № УТ-1343 від 26.10.2015р. (Вартість товару згідно накладних, виписаних відповідачем, не відповідала вартості фактично прийнятого товару як за кількістю так і за вказаною ціною повернення). При цьому, позивачем відкориговано накладні № УТ-1342 від 26.10.2015р., № УТ-1343 від 26.10.2015р. та сформовано накладну № УТ- 1345-2 від 22.12.2015р., накладну № УТ- 1378-2 від 22.12.2015 р. та накладну № УТ- 1547-2 від 22.12.2015 р. щодо тих позицій товару, які було завлено відповідачем до повернення з магазину за адресою: с. Лісники, вул. Ватутіна, однак поставка яких відбувалась до магазинів за іншими адресами у відовідності з фактичними даними.

Згідно відкорегованих накладних, фактично позивач на складі відповідача за адресою: вул. Басейна, 13 отримав товарні залишки на загальну суму 28257,04 грн., що підтверджується накладною на повернення Постачальнику № УТ-1344 від 26.10.2015р. на суму 14 250,12 грн.; накладною на повернення Постачальнику № УТ-1345 від 26.10.2015р. на суму 14 006,92 грн.; Актом розбіжностей до накладної на повернення Постачальнику № УТ- 1344 від 26.10.2015p.; Актом розбіжностей до накладної на повернення Постачальнику № УТ-1345 від 26.10.2015р. (Вартість товару згідно накладних, наданих відповідачем не відповідала вартості фактично прийнятого позивачем товару як за кількістю, так і за вказаною ціною повернення). При цьому, позивачем відкориговано накладні № УТ-1344 від 28.10.2015р.; № УТ-1345 28.10.2015р.

Згідно відкорегованих накладних, фактично позивач на складі відповідача за адресою: вул. Панаса Мирного, 2/44 отримав товарні залишки на загальну суму 47 080,92 грн., що підтверджується Актом розбіжностей до накладної на повернення Постачальнику № УТ- 1370 від 30.10.2015р. (Вартість товару згідно накладних, наданих відповідачем не відповідала вартості фактично прийнятого позивачем товару як за кількістю, так і за вказаною ціною повернення). При цьому, позивачем відкореговано накладну №1370 від 30.10.2015р.

Згідно відкорегованих накладних, фактично позивач на складі відповідача за адресою: пл. Львівська,8А отримав товарні залишки на загальну суму 26656,99 грн., що підтверджується накладною на повернення Постачальнику № УТ-1378 від 02.11.2015р. на суму 25 821,22 грн.; накладною на повернення Постачальнику № УТ-1378-1 від 04.11.2015р. на суму 835,78 грн.; Актом розбіжностей до накладної на повернення Постачальнику № УТ- 1378 від 02.11.2015р. (Вартість товару згідно накладних, наданих відповідачем не відповідала вартості фактично прийнятого позивачем товару як за кількістю, так і за вказаною ціною повернення). При цьому, позивачем від кореговано накладні та сформовано накладну № УТ- 1378-1 від 04.11.2015р. щодо тих позицій товару, які було заявлено відповідачем до повернення за накладною № УТ-1378 від 02.11.2015р., але на дату повернення в наявності його не було.

Згідно відкорегованих накладних, фактично позивач на складі відповідача за адресою: вул. Михайлівська, 19 отримав товарні залишки на загальну суму 13044,76 грн., що підтверджується Актом розбіжностей до накладної на повернення Постачальнику № УТ- 1547 від 12.11.2015р. (Вартість товару згідно накладних, наданих відповідачем не відповідала вартості фактично прийнятого позивачем товару як за кількістю, так і за вказаною ціною повернення). При цьому, позивачем від кореговано накладну №УТ-1547 від 12.11.2015р. та сформовано накладну №УТ-1547-1 від 17.11.2015р. щодо тих позицій товару, які було заявлено відповідачем до повернення за накладною № УТ-УТ-1560 від 16.11.2015р., але на дату повернення в наявності його не було.

Згідно відкорегованих накладних, фактично позивач на складі відповідача за адресою: вул. Саксаганського/Тарасівська, 48/15 отримав товарні залишки на загальну суму 49902,53 грн., що підтверджується Актом розбіжностей до накладної на повернення Постачальнику №1560 від 16.11.2015р. та Актом розбіжностей до накладеної на повернення Постачальнику №1561 від 16.11.2015р. (Вартість товару згідно накладних, наданих відповідачем не відповідала вартості фактично прийнятого позивачем товару як за кількістю, так і за вказаною ціною повернення). При цьому, позивачем від кореговано накладну № УТ-1560 від 19.11.2015р. і накладну № УТ-1561 від 19.11.2015р. та сформовано накладну № УТ- 1560-1 від 24.11.2015р. щодо тих позицій товару, які було заявлено вдповідачем до повернення за накладною № УТ-1560 від 16.11.2015р., але на дату повернення в наявності їх не було.

Згідно відкорегованих накладних, фактично позивач на складі відповідача за адресою: вул. Горького, 116 отримав товарні залишки на загальну суму 38015,78 грн., що підтверджується Актом розбіжностей до накладної на повернення Постачальнику №УТ-1576 від 23.11.2015р. та Актом розбіжностей до накладної на повернення Постачальнику №УТ-1580 від 24.11.2015р. (Вартість товару згідно накладних, наданих відповідачем не відповідала вартості фактично прийнятого позивачем товару як за кількістю, так і за вказаною ціною повернення). При цьому, позивачем від кореговано накладну № УТ-1576 від 25.11.2015р. та накладну №УТ-1580 від 24.11.2015р.

Згідно відкорегованих накладних, фактично позивач на складі відповідача за адресою: вул. Передова, 3 отримав товарні залишки на загальну суму 58803,93 грн., що підтверджується Актом розбіжностей до накладної на повернення Постачальнику №УТ-1644 від 07.12.2015р. При цьому, позивач відкореговано накладну № УТ-1644 від 17.12.2015р. та сформовано накладну № УТ- 1547-2 від 22.12.2015р.; накладну № УТ- 1561-2 від 22.12.2015р.; накладну № УТ- 1576-2 від 22.12.2015р.; накладну № УТ- 1378-2 від 22.12.2015р.; накладну № УТ- 1345-2 від 22.12.2015р. щодо тих позицій повару, які було завлено відповідачем до повернення з магазину за адресою: м.Київ, вул. Передова, 3, але поставка яких відбувалась до магазинів за іншими адресами у відповідності з фактичними даними.

22.12.2015р. відповідач повернув позивачеві товарні залишки на загальну суму 11 372,61 грн., що підтверджується: накладною № УТ- 1345-2 від 22.12.2015р. на суму 5 229,68 грн. (місце складання, м. Київ, вул. Басейна,13); накладною № УТ- 1378-2 від 22.12.2015р. на суму 3 003,60 грн. (місце складання: м.Київ, пл. Львівска, 8А); накладної № УТ- 1547-2 від 22.12.2015р. на суму 2 764,20 грн. (місце складання: м.Київ, вул. Михайлівська,19); накладною № УТ- 1561-2 від 22.12.2015р. на суму 70,92 грн. (місце складання: м.Київ, вул.Саксаганського/Тарасівська, 48/15); накладною № УТ- 1576-2 від 22.12.2015р. на суму 304,21 грн. (місце складання: м.Київ, вул. Горького 116).

Отже, згідно даних ТОВ "Провайн" (відкорегованих накладних на повернення товару) ТОВ "Вайн Хауз Групп", на виконання умов Додаткової угоди №2 від 23.10.2015р. повернуто товарних залишків на загальну суму 339757,61 грн.

Зазначені вище документи разом з Актом звіряння взаємних розрахунків за період з 05.03.2014р. по 22.12.2015р., у порядку передбаченому п. 6 Додаткової угоди №2 від 23.10.2015р., позивач направив цінним листом з описом у двох екземплярах для підпису відповідачеві, що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист направленого на адресу відповідача 13.01.2016р., однак відповіді від ТОВ "Вайн Хауз Групп" позивач не отримав, будь-яких заперечень щодо кількостті та вартості, які зазначені у відкорегованих накладних, відповідачем не надано.

Пунктом 6 додаткової угоди №2 від 23.10.2015р. сторони погодили, що після повернення всіх товарних залишків, вказаних у п. 5 цієї додаткової угоди, сторони підписують акт звірки взаєморозрахунків не пізніше 2 (двох) календарних днів з дати повернення товару з останнього магазину.

Остаточний взаєморозрахунок (погашення заборгованості покупця) має бути проведено не пізніше 10 (десяти) днів з моменту підписання акту звірки (п. 7 додаткової угоди №2).

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, всупереч умовам п. 6 укладеної додаткової угоди №2 і положенням ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, відповідач зазначений акт звірки розрахунків не підписав, вмотивованих заперечень щодо відкорегованих накладних позивачеві не надіслав.

У п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2014р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред'явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв'язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред'явленою.

Отже з урахуванням вищенаведеного та того, що відповідачем фактично не надано заперечень до відкорегованих накладних та акту звірки розрахунків, господарський суд приходить до висновку, що ТОВ "Вайн Хауз Групп" лише частково виконало своє зобов'язання щодо повернення не реалізованого товару, а саме у розмірі 339757,61 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, судом встановлено, а відповідачем по суті не оспорено, що зобов'язання щодо оплати реалізованого товару у розмірі 364450,33 грн. та вартості не повернутого товару у розмірі 414324,39 грн. (на протязі 10 днів) у строк до 23.01.2016р. ТОВ "Вайн Хауз Групп" не оплачено, про що свідчить довідка ТОВ "Провайн" про стан заборгованості за №52 від 15.03.2016р.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону, відповідачем належним чином протягом розгляду справи не було надано належних доказів по справі на спростування позовних вимог.

За таких обставин, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати реалізованого товару у розмірі 364450,33 грн., а також доказів повернення у строк до 11.11.2015р. не реалізованого товару на суму 414324,39 грн. та не спростував заявлених позовних вимог в цій частині, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, а тому позовні вимоги ТОВ "Провайн" про стягнення з ТОВ "Вайн Хауз Групп" заборгованості є правомірними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 42398,40 грн. пені.

Разом з тим, господарський суд зазначає, що вказана вимога задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

В абзацах 3, 4 п. 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування закондавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", статтею 36 Закону України "Про телекомунікації", статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань", а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини.

Судом установлено, що між сторонами даного спору укладено договір поставки №667 від 05.03.2014р., а Додатковою угодою №2 від 23.10.2015р. даний договір розірвано, при цьому, сторонами а ні в договорі поставки, а ні в додатковій угоді №2, якою розірвано договір поставки не погоджено відповідальність у вигляді пені, відтак сторони не передбачили права нарахування пені за порушення строків виконання зобов'язання. Також судом ураховано, що спеціальний законодавчий акт, яким було б визначено право на нарахування пені, виходячи з характеру спірних правовідносин, відсутній.

Враховуючи вищевикладене, пеня може бути передбачена умовами укладеного між сторонами правочину або нормами законодавства. Однак, як встановлено судом, договірних зобов'язань, якими було б передбачено нарахування пені, між сторонами не виникло, при цьому нормами чинного законодавства також не встановлено права позивача на нарахування пені, а тому вимога про стягнення 42398,40 грн. пені не підлягає задоволенню.

У зв'язку із несвоєчасним виконанням відповідачем зобов'язань за договором, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за період з 23.10.2015р. по 14.01.2016р. у загальному розмірі 2890,80 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4920,08 грн. за період з 23.10.2015р. по 04.01.2016р.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р., при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно потрібно вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Інфляційні, позивач нараховує лише на суму 364450,33 грн. за період з 23.10.2015р. по 31.12.2015р.

Інфляційне збільшення суми боргу розраховується за формулою: С. інфл. = С х ІІср., де С - сума боргу; ІІср.- сукупний індекс інфляції;

Сума боргу з врахуванням індексу інфляції розраховується за формулою: С заг. = С + С інфл., де С - сума боргу; С інфл. - інфляційне збільшення суми боргу

С = 364450,33 грн.

С інфл. = 1,027

Згідно розрахунку суду: 364450,33 грн. х 1,027 = 374290,49 грн. - інфляційні збитки дорівнюють 9840,16 грн. Разом з тим, у позовній заяві позивачем заявлені вимоги про стягнення інфляційних в розмірі 4920,08 грн. За висновками суду, заявляти вимоги про стягнення суми інфляційних у меншому розмірі ніж передбачено законодавством, що за думкою позивача відповідає фактичним обставинам та правовідносинам сторін, є правом ТОВ "Провайн", як особи інтереси якої порушені.

У зв'язку з цим, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 4920,08 грн. підлягають задоволенню.

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено, що позивачем при нарахуванні 3% річних не враховано умови частини другої статті 530 ЦК України.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач нараховує 3% річних на суму реалізованого та неоплаченого товару у розмірі 364450,33 грн. починаючи з 23.10.2015р. по 14.01.2016р. та на суму неповернутого товару в розмірі 414324,39 грн. починаючи з 04.01.216р. по 14.01.2016р.

Разом з тим, згідно розрахунку суду: (364450,33 х 3 х 84 : 365 : 100 = 2516,21 грн.), підлягає стягненню лише 2516,21 грн. - 3% річних, оскільки нарахування річних на суму 414324,39 грн., з урахуванням вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, можливо лише з 24.01.2016р., а тому за перерахунком суду з відповідача підлягає стягненню 3% річних в сумі 2516,21 грн.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги нормативно та документально доведені, а тому підлягають частковому задоволенню, а саме: 778774,72 грн. - основний борг, 4920,08 грн. - інфляційних втрат та 2516,21 грн. - 3% річних.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Провайн" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайн Хауз Групп" (04071, м. Київ, вулиця Щекавицька, буд. 37/48, кв. 1, ідентифікаційний код 35363688) на Товариства з обмеженою відповідальністю "Провайн" (04070, м. Київ, вулиця Набережно-Хрещатицька, буд. 10А, ідентифікаційний код 36980459) основний борг у розмірі 778774 (сімсот сімдесят вісім тисяч сімсот сімдесят чотири) грн. 72 коп., інфляційні у розмірі 4920 (чотири тисячі дев'ятсот двадцять) грн. 08 коп., 3% річних у розмірі 2516 (дві тисячі п'ятсот шістнадцять) грн. 21 коп., судовий збір у розмірі 11793 (одинадцять тисяч сімсот дев'яносто три) грн. 16 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 16.03.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 21.03.2016р.

Суддя В.В. Князьков