ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08 квітня 2016 р. Справа № 903/247/15
за позовом публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М. А.

до товариства з обмеженою відповідальністю "Горохів Агротрейд", с.Холопичі, Локачинського району, Волинської області,

третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3, м.Київ

про стягнення 1 006 446,30 грн.,

Суддя Якушева І.О.,

при секретарі судового засідання Хомич О.В.

за участю представників:

від позивача: Гаврилюк О.О. (дов. №645 від 21.03.2016р.),

від відповідача: Собковський С.М. (дов. №1/3003 від 30.03.2016р.),

третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 (дов. б/н від 23.04.2015р.)

В судовому засіданні з 06.04.2016р. по 08.04.2016р. оголошувалась перерва.

Суть спору: 11.03.2015 року ПАТ "ВіЕйБі Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М. А. звернувся до господарського суду Волинської області з позовною заявою №31/2-2687 від 03.03.2015р., в якій просив стягнути з ТзОВ "Горохів Агротрейд" 1 006446 грн. 30 коп. , з яких: 944 192 грн. 76 коп. заборгованості за кредитом за договором №312-2012 від 21.09.2012 р., 60027 грн. 40 коп. заборгованості за відсотками, 933 грн. 61 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків, 11 грн. 30 коп. пені за несвоєчасну сплату комісії за кредитом, 1177 грн. 75 коп. збитків, завданих інфляцією, за несвоєчасну сплату відсотків, 2 грн. 09 коп. збитків, завданих інфляцією, за несвоєчасну сплату комісії, 101 грн. 39 коп. процентів річних.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору №312-2012 від 21.09.2012 р.

Рішенням господарського суду Волинської області від 28.04.2015р. у справі №903/247/15 в задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.06.2015р. у справі №903/247/15 рішення господарського суду Волинської області від 28.04.2015р. у справі №903/247/15 було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.09.2015р. рішення господарського суду Волинської області від 28.04.2015 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 02.06.2015 у справі №903/247/15 скасовано, справу №903/247/15 передано на новий розгляд до господарського суду Волинської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2015р. справу №903/247/15 розподілено судді Якушевій І.О.

Ухвалою господарського суду від 02.10.2015р. справу було прийнято до провадження, розгляд справи було призначено на 21.10.2015р.

15.10.2015р. на адресу господарського суду надійшло клопотання представника публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" №11/1-34834 від 12.10.2015р., в якому представник позивача просив суд забезпечити його участь в судовому засіданні 21.10.2015р. в режимі відеоконференції та визначити суд, що відповідатиме за проведення відеоконференції під час судового засідання - господарський суд міста Києва або Київський апеляційний господарський суд.

Ухвалою суду від 16.10.2015р. клопотання представника публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" №11/1-34834 від 12.10.2015р. про проведення судового засідання 21.10.2015р. о 11:45 год. в режимі відеоконференції залишено без задоволення.

20.10.2015р. через канцелярію суду представником відповідача, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було подано заяву, в якій представник відповідача просив розгляд справи відкласти, посилаючись на те, що він перебуватиме у відрядженні в м. Києві для участі в розгляді справи 903/288/15 Вищим господарським судом України, яка призначена до розгляду 21.10.2015р.

В судове засідання 21.10.2015р. представники позивача, відповідача та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, не з'явилися, вимог ухвали суду від 02.10.2015р. не виконали.

У зв'язку з невиконанням сторонами вимог ухвали суду від 02.10.2015р., з метою повного та об'єктивного з'ясування фактичних обставин клопотання представника відповідача, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було задоволено, ухвалою суду від 21.10.2015р. розгляд справи відкладено на 11.11.2015р., зобов'язано сторін, третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, подати суду обґрунтовані письмові пояснення на заявлений позов з врахуванням зауважень, викладених в постанові Вищого господарського суду України від 08.09.2015р.

03.11.2015р. до господарського суду надійшла заява без номера та дати представника відповідача та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в якій він просив зупинити провадження у справі до вирішення цивільної справи №160/597/15-ц за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "Горохів Агротрейд" та ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про визнання виконаним зобов'язання за кредитним договором та визнання за ОСОБА_3 права кредитора.

06.11.2015р. електронною поштою та 09.11.2015р. за допомогою поштового зв'язку до господарського суду надійшло клопотання представника публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" №11/1-44538 від 06.11.2015р., в якому представник позивача просив суд забезпечити його участь в судовому засіданні 11.11.2015р. в режимі відеоконференції та визначити суд, що відповідатиме за проведення відеоконференції під час судового засідання - господарський суд міста Києва або Київський апеляційний господарський суд.

Ухвалою суду від 09.11.2015р. клопотання представника публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" №11/1-44538 від 06.11.2015р. про проведення судового засідання 11.11.2015р. о 12:00 год. в режимі відеоконференції залишено без задоволення.

В судовому засіданні 11.11.2015р. представник відповідача та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, заяву без номера та дати про зупинення провадження у справі підтримав, просив її задовольнити.

В судове засідання 11.11.2015р. представник позивача не з'явився, хоча позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

У зв'язку з необхідністю витребування додаткових пояснень та доказів ухвалою суду від 11.11.2015р. розгляд клопотання представника відповідача та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, про зупинення провадження у справі та розгляд справи було відкладено на 25.11.2015р., зобов'язано позивача подати суду: письмові пояснення, в яких навести обставини виконання договору відступлення права вимоги; письмові пояснення на клопотання представника відповідача та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, про зупинення провадження у справі; зобов'язано відповідача, третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, подати суду: обґрунтовані письмові пояснення на заявлений позов з врахуванням зауважень, викладених в постанові Вищого господарського суду України від 08.09.2015р.; явку представника позивача в судове засідання визнано обов'язковою.

17.11.2015р. електронною поштою та 19.11.2015р. за допомогою поштового зв'язку до господарського суду надійшло клопотання представника публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" №11/1-47656 від 16.11.2015р., в якому представник позивача просив суд забезпечити його участь в судовому засіданні 25.11.2015р. в режимі відеоконференції та визначити суд, що відповідатиме за проведення відеоконференції під час судового засідання - господарський суд міста Києва або Київський апеляційний господарський суд.

Ухвалою суду від 19.11.2015р. клопотання представника публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" №11/1-47656 від 16.11.2015р. про проведення судового засідання 25.11.2015р. в режимі відеоконференції було задоволено.

20.11.2015р. представником відповідача та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, через канцелярію суду було подано заяву б/н від 20.11.2015р., в якій він на підставі ч.1 ст. 79 ГПК України просив зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 19 листопада 2015 року у цивільній справі №160/597/15-ц.

До заяви представником відповідача та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, додано копію вступної та резолютивної частини рішення від 19 листопада 2015 року Локачинського районного суду Волинської області у цивільній справі №160/597/15-ц.

Судове засідання 25.11.2015р. було проведено в режимі відеоконференції.

Представник відповідача та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в судовому засіданні 25.11.2015р. заяву б/н від 20.11.2015р. про зупинення провадження у справі підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача проти задоволення заяви про зупинення провадження у справі усно заперечила.

Клопотання відповідача та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, про зупинення провадження у справі було судом задоволено, ухвалою суду від 25.11.2015р. провадження у справі на підставі ч. 4 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України було зупинено до набрання законної сили рішенням Локачинського районного суду, Волинської області у цивільній справі №160/597/15-ц за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "Горохів Агротрейд", публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" про визнання виконаним зобов'язання за кредитним договором та визнання за ОСОБА_3 права кредитора.

Ухвалою суду від 23.03.2016р. провадження у справі було поновлено, розгляд справи призначено на 06.04.2016р.

За клопотанням представника позивача судове засідання 06.04.2016р. проведено в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 06.04.2016р. представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в письмових запереченнях на позов від 06.04.2016р., в доповненнях до заперечень, поданих 08.04.2016р., позову не визнав,посилаючись на таке:

- на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №312-2012 від 21.09.2012 року між ОСОБА_3 та банком було укладено договір застави майнових прав №312-32-2014 від 18.07.2014 року, згідно з п. 1.1. якого заставодавець надав заставодержателю в заставу майнові права, які полягають в праві вимоги на грошові кошти в сумі 1000000 грн. 00 коп. та станом на дату підписання договору знаходилися на вкладному рахунку НОМЕР_1, відкритому у ПАТ «ВіЕйБі Банк».

18.07.2014 року між банком та громадянином України ОСОБА_3, як майновим поручителем за ТзОВ «Горохів Агротрейд» укладено договір відступлення права вимоги №312-У2-2014 з відкладальною обставиною. Згідно п 1.1 цього договору ОСОБА_3 відступив позивачу право вимоги на грошові кошти за договором банківського вкладу №824017/2014 від 18.07.2014 року, розмір права вимоги складає 1 000 000 грн. 00 коп.

18.07.2014 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та третьою особою - ОСОБА_3 було укладено додатковий договір №1 до договору банківського вкладу, згідно з яким сторони домовились доповнити розділ 1 «Предмет договору» пунктом 1.9. в редакції: «Третя особа доручає банку, а банк має право на підставі цього доручення здійснювати договірне списання з вкладних рахунків третьої особи НОМЕР_1, НОМЕР_2 в ПАТ «ВіЕйБі Банк» грошових коштів в сумі заборгованості за кредитним договором №312-2012 від 21.09.2012 року, укладеним між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТзОВ «Горохів Агротрейд» зі всіма змінами та доповненнями до нього, враховуючи прострочену заборгованість, в т. ч. по тілу кредиту, процентах, нарахованих комісіях, пені, штрафах та інших платежах, що мають сплачуватися за кредитним договором №312-2012 від 21.09.2012 року, а також договором застави майнових прав №312-32-2014 від 18.07.2014 року, що укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» зі всіма змінами та доповненнями до нього на свою користь та направити зазначені грошові кошти на погашення вищезазначених зобов'язань та витрат. Право на договірне списання виникає у банка у випадках, передбачених кредитним договором та/або договором застави».

Невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором №312-2012 від 21.09.2012 року мало місце з 16.12.2014 року, а тому саме з 16.12.2014р. банк мав право на підставі доручення вкладника здійснювати договірне списання коштів з депозитних рахунків.

Оскільки умовами кредитного договору, договору банківського вкладу, депозитного договору та договору застави передбачено договірне списання, відповідно до вказаних правочинів та положень ст.ст. 599, 606 Цивільного кодексу України зобов'язання з погашення боргу за кредитним договором є припиненим у зв'язку з набуттям банком прав на депозит та поєднання боржника і кредитора в одній особі, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні з 06.04.2016р. по 08.04.2016р. оголошувалась перерва для ознайомлення позивача із запереченнями відповідача, поданими в день судового засідання, та для подачі пояснень на них.

Представник позивача про дату і час судового засідання 08.04.2016р. був повідомлений в судовому засіданні 06.04.2016р., яке проводилось в режимі відеоконференції.

Доказом належного повідомлення позивача про судовий розгляд 08.04.2016р. о 14 год. є також і його лист від 06.04.2016р., надісланий на адресу суду електронною поштою 07.04.2016р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

в с т а н о в и в:

21 вересня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» як кредитором і товариством з обмеженою відповідальністю «Горохів Агротрейд» як позичальником було укладено кредитний договір № 312-1012 з наступними змінами та доповненнями до нього, згідно із п. 1 якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 950 000 грн., а позичальник зобов'язався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії, можливі штрафні санкції та інші платежі, передбачені, з кінцевим терміном повернення кредиту 14 червня 2013 року включно, та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22,75 % річних за період з 21 вересня 2012 року по 16 жовтня 2012 року. З 17 жовтня 2012 року процентна ставка :а користування кредитом встановлюється у розмірі 24,75% річних.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, надавши товариству з обмеженою відповідальністю «Горохів Агротрейд» кредитні кошти в розмірі 944 355 грн. 80 коп., що підтверджується доданою до матеріалів справи копією меморіального ордеру.

Договором про внесення змін та доповнень № 1 від 14 червня 2013 року до кредитного договору сторони погодили викласти пункти 1.2., 1.3. договору в наступній редакції: «1.1.2. Процентна ставка за користування кредитом: з 19.09.2012р. по 16.10.2012р. - 22,75% річних; з 17.10.2012р. по 13.06.2013р.-24,75% річних; з 14.06.2013р. - 25,0% річних. Термін остаточного повернення кредиту позичальником - 11.07.2014 року включно».

Договором про внесення змін та доповнень №2 від 14.06.2013р. пункти 1.2., 1.3. договору викладено в редакції: « 1.2. Процентна ставка за користування кредитом: з 19.09.2012р. по 16.10.2012р. - 22,75% річних; з 17.10.2012р. по 13.06.2013р. -24,75% річних; з 14.06.2013р. по 10.07.2014р. - 25,0% річних; з 11.07.2014р.- 25,5% річних. 1.1.3. Термін остаточного повернення кредиту позичальником - 10 липня 2015 року включно».

Згідно з пунктом 3 договору про внесення змін та доповнень № 2 від 18.07.2014р. сторони домовились, що позичальник сплачує кредитору комісію в розмірі 1500 грн. за продовження користування кредитними коштами в день підписання договору про внесення змін та доповнень.

Згідно з п. 15.4. кредитного договору договір діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Згідно з п. 2.4. кредитного договору позичальник зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитом щомісяця, не пізніше 15 календарного числа місяця наступного за тим, за який вони нараховані, та остаточно при погашенні кредиту.

18 липня 2014 року між позивачем і ТзОВ «Горохів Агротрейд» укладено договір про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору №312-2012 від 21.09.2012 року (а. с. 45), згідно з яким пункти 1.2, 1.3, 4.1 викладено в наступній редакції: «Процентна ставка за користування кредитом:з 19.09.2012 року по 16.10.2012 року - 22,75 %; з 17.10.2012 року по 13.06.2013 року - 24,75%; з 14.06.2013 року по 10.07.2014 року - 25,0%; з 11.07.2014 року - 25,5%. Термін остаточного повернення кредиту - 10 липня 2015 року.

В якості забезпечення виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкції, а також інших витрат виступає застава майнових прав на грошові кошти в сумі 1 000 000 грн. 00 коп., які розміщені майновим поручителем ОСОБА_3 на депозитному рахунку в ПАТ «ВіЕйБі Банк» згідно договору банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід Статус ЕПС» №8240117/2014 від 14.07.2014 року».

18 липня 2014 року між позивачем - ПАТ «ВіЕйБі Банк» та третьою особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 було укладено договір застави майнових прав №312-32-2014 (а. с. 76-78).

Згідно з п. п. 1.1, 1.2 договору застави в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №312-2012, що укладений 21.09.2012 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТзОВ «Горохів Агротрейд» з усіма подальшими змінами до нього згідно з яким банк надав відповідачу кредит у сумі 950 000 грн. зі сплатою відповідачем на користь банку процентів річних від суми кредиту, строком користування до 10.07.2015 року включно, а також в забезпечення всіх інших виплат та штрафних санкцій, визначених в кредитному договорі та в цьому договорі застави, третя особа надає банку в заставу майнові права, які полягають в праві вимоги на грошові кошти в сумі 1 000 000 грн., які станом на дату підписання цього договору знаходяться на вкладному рахунку НОМЕР_1, відкритому у ПАТ «ВіЕйБі Банк», а також суми всіх грошових коштів на які може бути здійснено поповнення вкладеного рахунку НОМЕР_2 та належать третій особі на підставі договору банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід Статус ЕПС» №824017/2014 від 18.07.2014 року. На момент укладення цього договору застави розмір майнового права, що передається у заставу, сторони оцінюють у 1 000 000 грн. Розмір майнового права збільшується на суму всіх грошових коштів, на які може бути здійснено поповнення вкладеного рахунку НОМЕР_2.

Належним чином завірена копія договору банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід Статус ЕПС» №824017/2014 від 18.07.2014 року знаходиться в матеріалах справи (а. с. 79-80).

Згідно з п. 1.7 договору банківського вкладу дата вимоги вкладником (ОСОБА_3) - 18 серпня 2015 року.

18.07.2014 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 було укладено додатковий договір №1 до договору банківського вкладу, згідно з яким сторони домовились доповнити Розділ 1 «Предмет договору» пунктом 1.9. в редакції: «Третя особа доручає банку, а банк має право на підставі цього доручення здійснювати договірне списання з вкладних рахунків третьої особи НОМЕР_1, НОМЕР_2 в ПАТ «ВіЕйБі Банк» грошових коштів в сумі заборгованості за кредитним договором №312-2012 від 21.09.2012 року, укладеним між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТзОВ «Грохів Агротрейд» зі всіма змінами та доповненнями до нього, враховуючи прострочену заборгованість, в т. ч. по тілу кредиту, процентах, нарахованих комісіях, пені, штрафах та інших платежах, що мають сплачуватися за кредитним договором №312-2012 від 21.09.2012 року, а також договором застави майнових прав №312-32-2014 від 18.07.2014 року, що укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» зі всіма змінами та доповненнями до нього на свою користь та направити зазначені грошові кошти на погашення вищезазначених зобов'язань та витрат. Право на договірне списання виникає у банка у випадках, передбачених кредитним договором та/або договором застави» (а. с. 80).

Пунктом 4.3.2. договору застави майнових прав №312-32-2014 від 18.07.2014р. передбачено, що на підставі ст..1071 Цивільного кодексу України банк має право здійснити договірне списання грошових коштів, розміщених на вкладному рахунку заставодавця відповідно до договору банківського вкладу , та нарахованих на нього відсотків, на свою користь та направити зазначені грошові кошти на погашення зобов'язань та витрат, передбачених п. 1.1 цього договору застави. Заставодавець цим доручає заставодержателю здійснювати зазначене договірне списання грошових коштів з: вкладного рахунку заставодавця НОМЕР_1, відкритого у ПАТ «ВіЕйБі Банк», код банку 380537, поточного рахунку заставодавця НОМЕР_2, відкритого у ПАТ «ВіЕйБі Банк», код банку 380537, та з будь-яких інших рахунків заставодавця, на які можуть бути перераховані вклад та відсотки на нього відповідно до договору банківського вкладу.

Сума договірного списання визначається заставодержателем, виходячи з розміру його вимог, забезпечених заставою за цим договором застави. Право заставодержателя на договірне списання виникає в момент виникнення у нього права звернення стягнення на предмет застави.

Як визначено ст.572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Таким чином, застава, як різновид забезпечення виконання основного зобов'язання, не змінює умови основного зобов'язання, в тому числі, в частині порядку та способу виконання, і застосування забезпечення виконання зобов'язання відбувається за волевиявленням та вибором кредитора.

Також 18.07.2014р. між ПАТ «ВіЕйБі Банк» як новим кредитором та ОСОБА_3 як кредитором було укладено договір відступлення права вимоги №312-У2-2014 (а.с.82), згідно з п.п.1.1., 1.3. якого кредитор відступає новому кредитору право вимоги (з відкладальною обставиною) на грошові кошти за договором банківського вкладу №«Марафон лояльності Подвійний дохід Статус ЕПС» №8240117/2014 від 18.07.2014 року.

З моменту настання відкладальної обставини, зазначеної в п.1.2. договору, до нового кредитора переходить право вимоги, що належить кредитору, визначене в п.1.1. договору.

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п.п.3, 4 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Отже, при заміні кредитора в зобов'язанні права до нового кредитора переходять у момент, коли такий юридичний факт настав.

Пунктами 8.1.,8.2. кредитного договору сторони узгодили, що в разі порушення позичальником строків виконання грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 5 банківських днів, кредитор вправі пред'явити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту та виконання інших зобов'язань за договором.

У зв'язку з тим, що відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, не сплачував своєчасно проценти за користування кредитними коштами, позивач надіслав відповідачу лист №31/1-2212 від 19.02.2015р., в якому вимагав усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі 1006446,30 грн.

Відповідач вимоги позивача добровільно не виконав, що спричинило звернення позивача в березні 2015 року до господарського суду з позовною заявою.

Звертаючись з позовом до суду, позивач вказував, що станом на 30.01.2015 року за відповідачем утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 944 192,76 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 60 027,40 грн.

У відповідності із ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності із ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За таких обставин, коли встановлено, що відповідач порушив умови кредитного договору щодо своєчасної та повної сплати процентів, вимога позивача про стягнення з відповідача суми кредитних коштів в розмірі 944192,76 грн.; 60027,40 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом обґрунтована і підлягає до задоволення.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п.14.4. кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення.

У зв'язку з тим, що відповідач порушив встановлені умовами кредитного договору строки сплати процентів з відповідача підлягає до стягнення 933,61 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за період з 16.12.2014р. по 30.01.2015р., 11,30 грн. пені за несвоєчасну сплату комісії за кредитом за період з 21.07.2014р. по 01.08.2015р. (розрахунки знаходяться в матеріалах справи а.с.17-18).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

У зв'язку із порушенням відповідачем строку сплати процентів за користування кредитними коштами, строку сплати комісії на підставі ст.625 Цивільного кодексу України підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 1177,75 грн. збитків, завданих інфляцією, за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами, за період грудень 2014р.- січень 2015р., 2,09 грн. збитків, завданих інфляцією, за несвоєчасну сплату комісії за кредитом за період з 21.07.2014р. по 31.07.2014р.; 100,03 грн. процентів річних за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами, за період з 16.12.2014р. по 30.01.2015р., 1,36 грн. процентів річних за несвоєчасну сплату комісії за кредитом за період з 21.07.2014р. по 31.07.2014р. (розрахунки знаходяться в матеріалах справи - а.с. 17-20).

Представник відповідача, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, під час судового розгляду стверджував, що підстави для задоволення позову відсутні, посилаючись на те, що з настанням відкладальної умови у банку на підставі положень ст..ст.599, 606 Цивільного кодексу України виник обов'язок договірного списання коштів з депозитного рахунку ОСОБА_3, оскільки умовами кредитного договору, договору банківського вкладу, депозитного договору та договору застави було передбачено таке право.

Проте, з такими доводами погодитись не можна.

Списавши кошти з депозитного вкладу ОСОБА_3, позивач фактично використав би право звернення стягнення на предмет застави.

Однак, позивач обрав інший спосіб захисту порушеного права - шляхом пред'явлення позову до позичальника про стягнення заборгованості коштами.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на предмет застави - це право, а не обов'язок банку.

Також пунктом 4.3.2. договору застави майнових прав №312-32-2014 від 18.07.2014р. було передбачено право банку на договірне списання коштів, розміщених на вкладному рахунку ОСОБА_3, і зарахування їх в рахунок невиконаних зобов'язань за кредитним договором.

Отже, банк має право скористатись різними передбаченими Законом способами для захисту власного порушеного права та не обмежений у їх застосуванні.

За таких обставин, банк не був обмежений ні чинним законодавством, ні умовами укладених договорів у виборі способу захисту порушеного права, в тому числі й шляхом подачі позову про стягнення заборгованості з позичальника, і не був зобов'язаний задовольняти власні вимоги виключно за рахунок предмета застави в судовому або позасудовому порядку.

Разом з цим, з наведеного випливає, що списання на користь банку грошових коштів, розміщених на вкладному рахунку заставодавця, є правом, а не обов'язком банку, і це право списання коштів і зарахування їх в рахунок погашення кредитної заборгованості застосовується за волевиявленням банку.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд України в постанові від 23.03.2016р. у справі №3-107гс16.

У відповідності із ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Окрім цього, порядок звернення стягнення на предмет застави визначений як умовами договору застави майнових прав № 312-У2-2014, так і нормами чинного законодавства, зокрема, Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»

Статтею 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Статтею 32 Закону врегульовано порядок звернення стягнення на право грошової вимоги.

Так, відповідно до положень Закону, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги, звернення стягнення на нього здійснюється шляхом відступлення обтяжувачу відповідного права.

Обтяжувач зобов'язаний повідомити в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, боржника та інших обтяжувачів відповідного права грошової вимоги про свій намір набути на свою користь таке право.

Після закінчення строку, вказаного в частині другій статті 28 цього Закону (протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження), обтяжувач з вищим пріоритетом, який висловив намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, надсилає письмове повідомлення всім особам, які повинні виконати вимоги за відповідним правом грошової вимоги боржника, яке є предметом забезпечувального обтяження.

З дня відправлення зазначеного повідомлення обтяжувач з вищим пріоритетом набуває права кредитора в зобов'язанні, право вимоги за яким відступлене на його користь.

Обтяжувач користується правами кредитора в цьому зобов'язанні до моменту повного задоволення його забезпеченої обтяженням вимоги.

Тобто, законодавчо визначено, що заставодержатель стає кредитором саме з дня відправлення повідомлення в порядку статті 32 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після закінчення 30-денного строку з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а не автоматично після настання відкладальної обставини.

Позивач жодних листів з повідомленням про звернення стягнення на предмет застави на адресу боржника та майнового поручителя на підставі статті 32 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не направляв, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про реєстрацію звернення стягнення не вносив, а тому до ПАТ «ВіЕйБі Банк» не перейшли права кредитора за договором банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід Статус ЕПС» №824017/2014 від 18 липня 2014 року, укладеним з ОСОБА_3

Відповідно до виписки по рахунку НОМЕР_1, наданої господарському суду Волинської області, станом на 15 квітня 2015 року на депозитному рахунку ОСОБА_3 знаходилися кошти в розмірі 1 000 000 грн., що свідчить про те, що банк не скористався своїм правом звернення стягнення на предмет застави, а кредитний договір №312-2012 від 21 вересня 2012 року не припинився відповідно до положень глави 50 ЦК України і продовжує діяти.

Ці факти представник позивача підтвердив і під час розгляду справи місцевим судом.

Також у рішенні апеляційного суду Волинської області від 27 січня 2016 року у справі №160/597/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ТзОВ «Горохів Агротрейд», ПАТ «ВіЕйБі Банк» про визнання виконаним зобов'язання за кредитним договором та визнання прав кредитора, яке набрало законної сили, судом зазначено, що зобов'язання вважаються виконаними при наявності даних про погашення кредиту, у даному випадку за рахунок заставного майна. Проте, таких доказів ні позивач, ні його представник суду не надали.

В процесі розгляду справи судом також було встановлено, що на підставі постанови правління Національного банку України від 20.11.2014р. №733 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014р. №123 «Про впровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Згідно з цим рішенням з 21.11.2014р. в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Такої правової позиції дотримується й Судова палата у господарських справах Верховного Суду України у постанові від 01 квітня 2015 року у справі №3-34гс15.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час настання відкладальної умови) що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів);4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Враховуючи те, що з 21.11.2014р. в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, станом на 16.12.2014 року (настання строку сплати процентів), задоволення вимог за кредитним договором за рахунок заставленого майна (прав на депозитні кошти третьої особи, розміщені в банку) стало неможливим, оскільки вже не здійснювалось задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та не допускалось зарахування зустрічних однорідних вимог.

Статтею 26 Закону визначено, що Фонд не відшкодовує кошти за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим Банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання такого зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону уповноважена особа Фонду складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Статтею 52 Закону визначена черговість задоволення вимог кредиторів, згідно з якою у 4 чергу задовольняються вимоги вкладників-фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

З метою захисту прав інших кредиторів, задоволення вимог вкладників має здійснюватись у чіткій відповідності з нормами чинного законодавства у встановленому Законом розмірі, після їх акцептування Уповноваженою особою Фонду, у встановленій Законом черговості, з обов'язковим врахуванням попереднього погашення заборгованості позичальником/поручителем по основному зобов'язанню.

Здійснення договірного списання з депозитного рахунку ОСОБА_3 поза межами ліквідаційної процедури і зарахування їх в рахунок невиконаних зобов'язань за кредитним договором відповідачем призвело б до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановлених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Звертаючись в березні 2015 року з позовом до суду, публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації посилалося на те, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, звільнена від сплати судового збору.

1 вересня 2015 року набрав чинності Закон України від 22 травня 2015 року № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору, згідно з яким внесено зміни, зокрема, щодо розмірів ставок судового збору (стаття 4 Закону).

Підпунктом 2 п.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакції Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

З огляду на викладене, у зв'язку із задоволенням позову на підставі ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, п.п.2 п.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакції Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII з відповідача слід стягнути 15096,69 грн. судового збору, виходячи з розрахунку: 1006446,30 х 1,5%.

Керуючись ст.ст. 526, 599, 610, 611, 612, 625, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 230 Господарського кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Горохів Агротрейд» (ідентифікаційний код: 36708892, адреса реєстрації: 45520, Волинська область, Локачинський район, с. Холопичі, вул. Центральна, буд. 23) на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ідентифікаційний код: 19017842, адреса реєстрації: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 т) 944192 грн. 76 коп. заборгованості за кредитом, 60027 грн. 40 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 933 грн. 61 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом 11 грн. 30 коп. пені за несвоєчасну сплату комісії за кредитом; 1177 грн. 75 коп. збитків, завданих інфляцією, за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 2 грн. 09 коп. збитків, завданих інфляцією, за несвоєчасну сплату комісії; 100 грн. 03 коп. процентів річних за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 1 грн. 36 коп. процентів річних за несвоєчасну сплату комісії, а всього 1006446 грн. 30 коп.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Горохів Агротрейд» (ідентифікаційний код: 36708892, адреса реєстрації: 45520, Волинська область, Локачинський район, с. Холопичі, вул. Центральна, буд. 23) в доход державного бюджету (отримувач коштів - УДКСУ у м. Луцьку Волинської області, код отримувача 38009628, банк отримувача - ГУДКСУ у Волинської області, код банку отримувача МФО 803014, рахунок отримувача 3002, код класифікації доходів бюджету - 22030101, код ЄДРПОУ суду - 03499885, призначення платежу: «судовий збір за позовом публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М. А., господарський суд Волинської області») 15096 грн. 69 коп. судового збору.

У відповідності із ст.85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст.84 цього Кодексу.

Повне рішення складено: 13.04.2016р.

Суддя І. О. Якушева