ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

13.04.2016 Справа № 904/129/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради на рішення господарського суду Дніпропетровької області від 03.03.2016р. у справі №904/129/16

за позовом Комунального житлового підприємства №15, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Кривбасводоканал", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про зобов'язання прийняти на баланс об'єкти комунальної інфраструктури,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2016 року у даній справі (суддя Загинайко Т.В.) позов задоволено. Зобовязано Криворізьку міську раду (50101, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, пл. Радянська, 1; ідентифікаційний код 33874388) прийняти на власний баланс без будь-яких додаткових умов об'єкти комунальної інфраструктури, а саме: канал зливний (інвентарний №30107), дренажну установку Д/Ш 34-36 (інвентарний номер 20128) та водопровід (інвентарний номер 30110), що обліковуються на балансовому обліку Комунального житлового підприємства №15 (50086, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вул. Дніпропетровське шосе, 8; ідентифікаційний код 20254955). Стягнуто з Криворізької міської ради (50101, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, пл. Радянська, 1; ідентифікаційний код 33874388) на користь Комунального житлового підприємства №15 (50086, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вул. Дніпропетровське шосе, 8; ідентифікаційний код 20254955) 1378 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, до апеляційної інстанції звернулось Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради (третя особа-2) із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить відстрочити йому сплату судового збору за подання апеляційної скарги, скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове.

Колегія суддів, ознайомившись з матеріалами справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про її повернення з наступних підстав.

За приписом статті 129 Конституції України та статті 22 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

В силу частини 3 статті 94 ГПК України до скарги, зокрема, додаються докази сплати судового збору.

При зверненні з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2016 року третя особа-2 просить відстрочити їй сплату судового збору за подання апеляційної скарги у звязку з тим, що судовий збір сплачується за рахунок коштів місцевого бюджету, що обумовлює складність, багатоетапність та необхідність значного часу для здійснення відповідної процедури.

Стаття 8 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до пункту 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України» від 21.02.2013 року №7 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

У пункті 3 інформаційного листа Вищого господарського суду України про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір» №01-06/2093/15 від 12.11.2015 року зазначено, що питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Отже, підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Відтак, у розумінні приписів зазначеної норми закону, відстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин та є правом суду, а не обов'язком.

Так, в підтвердження того, що сплата судового збору за подання апеляційної скарги обумовлена складністю, багатоетапністю та необхідністю значного часу для здійснення відповідної процедури, третьою особою-2 не надано жодних доказів, а лише вказано, що судовий збір сплачується за рахунок коштів місцевого бюджету, що на думку скаржника унеможливлює сплату судового збору за подання даної апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У п. 12 ст. 2 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетні установи - це органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" №484-VIII від 22.05.2015 року на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Верховний Суд України у постанові від 27 жовтня 2015 року по справі №2а-3361/10 відмовив в клопотанні про звільнення від сплати судового збору з тієї підстави, що пунктом 2 розділу II Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору, яким, серед іншого, скасовано деякі встановлені раніше пільги щодо його сплати, Кабінет Міністрів України було зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів. Тобто відсутність фінансування само по собі не створює виняткових обставин для звільнення, відстрочення або розстрочення судового збору.

Аналогічні правові позиції були викладені Вищим господарським судом України, зокрема, в ухвалах від 19 серпня 2015 року по справі № 910/2597/14, 05 червня 2014 року по справі № 905/3363/13, 07 вересня 2015 року по справі № 926/366/15.

В ухвалі від 21 вересня 2015 року по справі № 916/57/15-г Вищий господарський суд України виклав позицію, відповідно якої відсутність в кошторисі органу державної влади витрат на сплату судового збору не є обґрунтованою підставою в розумінні ст. 8 Закону України "Про судовий збір", оскільки не має виключного характеру.

Як зазначає у своїх рішеннях Вищий адміністративний суд України, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати (ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 січня 2014 року, 36722122, від 15 квітня 2014 року, 38331796, від 29 липня 2014 року, 39942890).

Таким чином, обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України (обмежене фінансування) та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, (відсутність фінансування) не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Враховуючи те, що третьою особою-2 не надано належних доказів майнового стану, які б свідчили про неможливість сплатити судовий збір, колегія суддів вважає заявлене клопотання про відстрочення сплати судового збору необґрунтованим та безпідставним, а тому відмовляє у його задоволенні.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 4 статті 97 ГПК України визначено, що після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини 1 цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно.

Керуючись статтями 86, 97 ГПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради про відстрочення сплати судового збору відхилити.

Апеляційну скаргу Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради на рішення господарського суду Дніпропетровької області 03.03.2016р. у справі №904/129/16 повернути без розгляду.

Головуючий Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков