номер провадження справи 1/10/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2016 Справа № 908/626/16

за позовом: Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Комунальне підприємство Запорізьке міське інвестиційне агентство (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 2а)

до відповідача: Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164)

про скасування рішення адмінколегії від 29.12.2015 р. № 57-рш по справі № 03/51/60-15

Суддя Немченко О.І.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 01/02-17/01393 від 02.03.2016 р.;

ОСОБА_2, довіреність № 01/02-16/01394 від 02.03.2016 р.;

від відповідача ОСОБА_3, довіреність № 5 від 01.03.2016 р.;

ОСОБА_4, довіреність № 7 від 30.03.2016 р.

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5, довіреність № 19/015 від 05.01.2015 р. ВСТАНОВИВ:

СУТНІСТЬ СПОРУ:

03.03.3016 р. Запорізька міська рада звернулась до господарського суду Запорізької області із позовом до Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про скасування рішення адміністративної колегії від 29.12.2015р. № 57-рш по справі № 03/51/60-15, оскільки вважає висновки відповідача, викладені в оскаржуваному рішенні не доведеними, такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам справи, а також такими, що втручаються у сферу повноважень Запорізької міської ради.

Ухвалою господарського суду від 04.03.2016 р. у справі № 908/626/16 позовну заяву прийнято до розгляду на 31.03.3016 р. о 15 год. 00 хв.

28.03.2016 від позивача надійшла заява на виконання вимог суду.

29.03.2016 р. від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю. Вважає, що позивачем не доведено підстав для скасування оскаржуваного рішення адмінколегії. Крім того, на виконання ухвали суду, від відповідача надійшли документи, які були залучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 31.03.2016 р. представник позивача підтримав позов повністю та просив суд його задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві.

У позовній заяві позивач вказує, що Запорізька міська рада не погоджується з оскаржуваним рішенням відповідача з наступних підстав: відповідач порушив норми матеріального та процесуального права, відповідачем неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, відповідач не довів обставини, які мають значення для справи і які визнано встановленими, висновки, викладені у рішенні відповідача, не відповідають

обставинам справи. Посилається на те, що , затверджуючи Положення про порядок плати Рішенням № 79, Запорізька міська рада діяла виключно у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України і законами України, не порушувала норм матеріального і процесуального права. Вказує, що жодним Законом України не визначено поняття «спотворення конкуренції», а відповідач не довів інше та не зміг надати під час провадження у справі № 03/51/60-15 будь-яких пояснень з цього приводу. Таким чином, позивача звинувачують в діях, наслідком яких є те, що не визначено ні законами, ні підзаконними нормативно-правовими актами. Вважає вимоги п. 3 оскаржуваного рішення виходом за межі повноважень відповідача та врученням в повноваження позивача. Посилається на те, що Запорізька міська рада є представницьким органом територіальної громади м. Запоріжжя та власником всього майна, яке перебуває в господарському віданні комунальних підприємств, в тому числі місць розміщення рекламних засобів. Таким чином, позивач має право визначати порядок користування своїм майном, визначати порядок оплати за таке користування, в тому числі - визначати порядок користування місцями розміщення рекламних засобів та стягнення плати за це. В подальшому, такі кошти можуть використовуватись лише за окремим рішенням міської ради чи її виконавчого комітету (п. 3.7 Положення про порядок плати). Жодним законодавчим актом України не заборонено комунальному підприємству отримувати кошти, згідно з рішенням власника, від плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, які перебувають у комунальній власності м. Запоріжжя - з подальшим їх цільовим використанням - за рішенням власника. Посилається на те, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що всі розповсюджувачі зовнішньої реклами зобов'язані мати рівні фінансові можливості для господарювання, а отже висновок відповідача про те, що нерівні фінансові можливості спотворюють конкуренцію на ринку розповсюдження зовнішньої реклами, також є необґрунтованим та таким, що не базується на нормах чинного законодавства. Зазначає, що згідно з інформацією КП «ЗМІА» (додаток № 2 до листа від 19.02.2016 № 148/016) про рух грошових коштів за 2014 рік комунальне підприємство фактично отримало від розповсюджувачів реклами 7 950 190,58 грн., з яких на виконання рішень Запорізької міської ради та її виконавчого комітету відповідно до Положення про порядок плати витрачено 10 434 379,70 грн., тобто фактично витрачено більше, ніж отримано від розповсюджувачів реклами. Вважає, що висновок про кращі фінансові можливості у КП «ЗМІА» у порівнянні з іншими учасниками ринку також не підтверджено відповідними доказами і не відповідає фактичним обставинам справи. Посилається на те, що відповідач не здійснив вивчення ринку послуг розповсюдження зовнішньої реклами. Крім того, Відповідачем не було проведено дослідження регіонального ринку щодо виникнення привілейованого становища комунального підприємства стосовно конкурентів або можливості недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції на ринку через прийняття Запорізькою міською радою рішення № 79, яким затверджено Положення про порядок плати. Дані щодо доходів КП «ЗМІА» також не проаналізовано та використано однобічно. Згідно доводів позивача, висновки відповідача про те, що Запорізька міська рада своїми діями спотворює дію конкурентних механізмів є безпідставними. Посилається на те, що вказані у позовній заяві обставини, свідчать, що під час розгляду справи адміністративною колегією не встановлено та не доведено в чому Запорізькою міською радою надані переваги КП «ЗМІА», які поставили його у привілейоване становище стосовно конкурентів. Таким чином, вважає висновки відповідача, які викладені в рішенні від 29.12.2015 № 57-рш по справі № 03/51/60-15 не доведеними, такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам справи, а також такими, що втручаються у сферу повноважень Запорізької міської ради. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 142 Конституції України, ст. ст. 2, 318, 319 Цивільного кодексу України, ст. ст. 77, 78, 140 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 1, 15, 59 ЗУ «Про захист економічної конкуренції», статті 12-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, Правилами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженими розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, ст. ст. 22, 49, 54, 55, 83 Господарського процесуального кодексу України, просить задовольнити позовні вимоги та скасувати рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.12.2015 № 57-рш по справі № 03/51/60-15.

Представники відповідача просили суд відмовити у позові, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач вважає позовну заяву безпідставною. В обґрунтування своїх доводів, відповідач посилається на те, що внаслідок зобов'язання міськрадою розповсюджувачів реклами укладати з КП «ЗМІА» договір та перераховувати на його рахунок кошти за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, які перебувають в комунальній власності м. Запоріжжя, КП «ЗМІА» отримало доступ до безвідсоткових фінансових ресурсів. Зазначене свідчить про наявність у КП «ЗМІА» кращих можливостей для господарювання, чим створюються нерівні умови в конкуренції на ринку розповсюдження зовнішньої реклами у м. Запоріжжя, та може призвести до спотворення конкуренції на ньому. Відповідач зазначає, що у розумінні Закону України «Про рекламу», КП «ЗМІА» є розповсюджувачем зовнішньої реклами і використовує задля цього місця, що перебувають у комунальній власності. КП «ЗМІА» знаходиться у конкурентних відносинах з іншими розповсюджувачами зовнішньої реклами - платниками за тимчасове користування подібними місцями у м. Запоріжжя, які уклали Договір з КП «ЗМІА». Однак позивач звільнив КП «ЗМІА» від зобов'язань щодо сплати у період дії дозволу за користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності м. Запоріжжя. Зазначена обставина, надає переваги у конкуренції позивачу, тобто, за допомогою зовнішніх чинників (рішення позивача) КП «ЗМІА» має додаткове джерело економії коштів (а не завдяки власним досягненням). Зазначене створює нерівні умови в конкуренції на ринку розповсюдження зовнішньої реклами у м. Запоріжжя, що може призвести до спотворення конкуренції на зазначеному ринку. Посилається на те що звільнення міськрадою КП «ЗМІА» від зобов'язань щодо сплати у період дії Дозволу за користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності м. Запоріжжя, надає йому переваги у конкуренції: тобто, за допомогою зовнішніх чинників (рішення Міськради) КП «ЗМІА» має додаткове джерело економії коштів (а не завдяки власним досягненням), які в подальшому воно має можливість спрямувати на розвиток своєї діяльності на ринку розповсюдження зовнішньої реклами. Зазначає, що кошти від розповсюджувачів реклами надходять на особистий рахунок КП «ЗМІА» № 0500, відкритий в ПАТ «УкрСиббанк», з якого підприємством здійснюються видатки за різними напрямками своєї господарської діяльності та на який надходять також і кошти за надані цим підприємством послуги (в тому числі за розповсюдження зовнішньої реклами), за виконані роботи тощо. До прийняття Радою рішення про використання КП «ЗМІА» коштів, що надходять від розповсюджувачів реклами за відповідним призначенням, ці кошти певний час перебувають у розпорядженні КП «ЗМІА». Зазначене свідчить про наявність у КП «ЗМІА» кращих можливостей для господарювання, чим створюються нерівні умови в конкуренції на ринку розповсюдження зовнішньої реклами у м. Запоріжжя, та може призвести до спотворення конкуренції на ньому. Зауважує, що дії Міськради було визнано порушенням передбаченим абзацом 7 частини другої статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування шляхом надання окремому суб'єкту господарювання переваг, які ставлять його у привілейоване становище стосовно конкурентів, що саме може призвести до спотворення конкуренції на ринку розповсюдження зовнішньої реклами у м. Запоріжжя, а не призвело. Зауважує, що розпорядженням адміністративної колегії Відділення від 18.03.2016 № 15-р по справі № 03/51/61-15 «Про виправлення описки та явних арифметичних помилок у рішенні адміністративної колегії Відділення від 29.12.2015 № 57-рш вирішено виправити описку, замінивши на сторінці 4 абзац 1 словосполучення «доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) (без ПДВ)» на «грошових коштів», а також виправлено явні арифметичні помилки, замінивши на сторінці 4 абзацу 1 число « 18003 тис грн.., в т. ч. 7 398 тис. грн.» на «17903 тис. грн., в т. ч. 7298 тис. грн..». Зазначає, що під час розгляду справи відділенням було проаналізовано інформацію про доходи та витрати КП «ЗМІА» на підставі інформації, яка надавалась на вимоги відділення. Посилається на те, що органи Антимонопольного комітету України вправі виправити допущені описки чи явні арифметичні помилки, роз'яснити своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. А допущення описки та арифметичної помилки не може мати вирішального значення і не спростовує наявність порушення в діях позивача. Вважає, що позивачем не надано переконливих доказів, які б свідчили про наявність підстав, для визнання недійсним рішення.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.03.2016 р. за клопотанням позивача, на підставі ст. 27 ГПК України, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Комунальне підприємство Запорізьке міське інвестиційне агентство (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 2а, 2). Розгляд справи було відкладено на 07.04.2016 р. на 14 год. 30 хв., про що всі учасники судового процесу були повідомлені належним чином.

06.04.2016 р. від позивача у справі надійшли письмові пояснення на відзив. У поясненнях позивач зазначає, що комунальне підприємство не має можливості самостійно використати кошти, отримані від розповсюджувачів реклами у якості плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, які перебувають у комунальній власності м. Запоріжжя. КП «ЗМІА» не отримало жодних переваг в конкурентній боротьбі з іншими розповсюджувачами зовнішньої реклами у зв'язку з прийняттям міською радою Положення про порядок плати. Посилається на те, що оскаржуване рішення відповідача суперечить вимогам ст. 48 ЗУ «Про захист економічної конкуренції», оскільки відповідач не зобов'язав Запорізьку міську раду внести зміни до прийнятого нею рішення. Своїм рішенням відповідач зобов'язав Запорізьку міську раду внести зміни до Положення про порядок плати, яке є лише додатком до рішення. У випадку внесення змін до Положення про порядок плати саме рішення № 79 не буде змінене. Це і є виходом відповідача за межі наданих повноважень та свідчить про порушення ним ст. 48 ЗУ «Про захист економічної конкуренції». Безпідставним вважає посилання відповідача на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22.10.2015 по справі № 808/1536/15 як на доказ, яким встановлено, що КП «ЗМІА» є суб'єктом плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, які перебувають в комунальній власності, оскільки вказаною постановою не встановлено жодних обставин, які можуть мати значення для розгляду даної справи. Наголошує, що надходження коштів від розповсюджувачів на особистий рахунок КП «ЗМІА» не створює для останнього кращих можливостей для господарювання та не створює нерівні умови в конкуренції на ринку розповсюдження зовнішньої реклами у м. Запоріжжя. Зазначає, що в оскаржуваному рішенні відповідач не зазначає підстав, з яких він вбачає в діях Запорізької міської ради можливість саме спотворення конкуренції, зокрема, ним не обґрунтовано наявність можливості спотворення конкуренції. Звертає увагу суду, що виправлення описок та арифметичних помилок було здійснено відповідачем після отримання позовної заяви, тоді як, підставою для скасування оскаржуваного рішення Запорізька міська рада зазначає недоведеність відповідачем сум доходів та витрат КП «ЗМІА», про які зазначено в рішенні. Вважає, що має місце зловживання відповідачем наданим йому правом вносити зміни у своє рішення, оскільки це здійснено саме з метою прикриття власних недоліків, які були допущені ним під час розгляду справи адміністративною колегією. Вважає, що висновки відповідача, які викладені в оскаржуваному рішенні та у відзиві на позов не ґрунтуються на нормах матеріального і процесуального права, а під час розгляду справи адміністративною колегією неповно з'ясовані обставини справи, що свідчить про незаконність прийнятого

Третя особа у письмових поясненнях, що надійшли до суду 07.04.2016 р. просить суд задовольнити позовні вимоги та скасувати оскаржуване рішення відповідача. КП «Запорізьке міське інвестиційне агентство» погоджується з позовом Запорізької міської ради та вважає, що рішення адмінколегії від 29.12.2015 р. № 57-рш по справі № 03/51/60-15 є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв'язку із тим, що Запорізька міська рада, приймаючи рішення від 24.12.2012 № 79 «Про затвердження Положення про порядок плати за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя» діяла в межах повноважень наданих законодавством, а Запорізьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України в ході перевірки не виявило фактів спотворення конкуренції на ринку зовнішньої реклами. Посилається на те, що кошти отримані на підставі п.3.6 Положення про порядок плати..., можуть використовуватися лише згідно з п. 3.7, тобто на виконання функцій КП «Запорізьке міське інвестиційне агентство» передбачених Рішення № 79, а після оподаткування: на організацію виготовлення та впровадження розміщення сюжетів соціальної направленості і соціальної реклами на території міста, святкове оформлення м. Запоріжжя та святкових поздоровлень до державних та пам'ятних дат, розвиток та підтримку інфраструктури міста, на ремонтно-реконструкційні роботи об'єктів комунальної власності, а також відрахування, фінансування та інвестування інших об'єктів та сфер діяльності м. Запоріжжя, згідно з рішеннями Запорізької міської ради та виконавчого комітету Запорізької міської ради. Вказує, що у відповідності до бухгалтерського та первинного обліку на підприємстві можна чітко розмежувати отримані та використані кошти за певними напрямками. Зазначає, що протягом 2014 та 2015 років КП «Запорізьке міське інвестиційне агентство» здійснювало витрачення коштів отриманих від суб'єктів господарювання за розміщення зовнішньої реклами виключно в рамках рішень органів місцевого самоврядування і на власні потреби кошти не витрачувало, натомість на виконання рішення Запорізької міської ради № 79 від 24.12.2012 року та інших рішень органів місцевого самоврядування здійснило певні перевитрати коштів, за рахунок обігових, отриманих від провадження господарської діяльності у зв'язку із чим втратило можливість в повній мірі здійснювати свій розвиток. Вважає, що Запорізька міська рада під час прийняття рішення від 24.12.2012 року № 79 «Про Положення про порядок плати за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя» діяла в межах повноважень наданих законодавством України. Підсумовує, що висновки Адміністративної комісії ЗОТВ АМК України є не впливом на порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку міської ради, а втручанням у право територіальної громади м. Запоріжжя вільно та рівно володіти, користуватися та розпоряджатися комунальною власністю.

Відповідач у поясненнях по справі, що надійшли до суду 07.04.2016 р. посилається на п. 3.6 Положення про порядок плати за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2012 №79 та зазначає, що п. 2.2. договорів про тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу, яке перебуває у комунальній власності, які укладені між КП „ЗМІА" та розповсюджувачами реклами, передбачено, що орендар рекламних засобів перераховує на розрахунковий рахунок КП „ЗМІА" плату за розміщення рекламних засобів. Листом від 28.07.2015 №702/015 КП „ЗМІА" повідомило відділенням про те, що зазначені кошти надходять на особистий рахунок КП „ЗМІА" № 0500, відкритий в ПАТ «УкрСиббанк». Крім того, під час розгляду справи Відділення було встановлено, що з даного рахунку, підприємством здійснюються видатки за різними напрямками своєї господарської діяльності та на даний рахунок надходять також і кошти за надані цим підприємством послуги (в тому числі за розповсюдження зовнішньої реклами), за виконані роботи тощо (підтверджується випискою за особовим рахунком № 0500, відкритий в ПАТ «УкрСиббанк»). Оскільки, КП «ЗМІА», як комерційне підприємство, само є розповсюджувачем зовнішньої реклами і використовує задля цього місця, що перебувають у комунальній власності, тож, КП «ЗМІА» - є прямим конкурентом інших розповсюджувачів зовнішньої реклами, які зобов'язані здійснювати обов'язкову щомісячну плату за тимчасове користування подібними місцями на відповідний рахунок КП «ЗМІА». Таким чином, внаслідок зобов'язання позивачем розповсюджувачів реклами укладати з КП «ЗМІА» договір та перераховувати на його рахунок кошти за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, які перебувають в комунальній власності м. Запоріжжя, КП «ЗМІА» отримало доступ до безвідсоткових фінансових ресурсів. У КП «ЗМІА» створюється певний запас оборотних коштів, які воно має можливість використовувати на власні потреби до прийняття рішення Запорізькою міською радою. Тобто, КП «ЗМІА» отримує переваги у вигляді безвідсоткових фінансових ресурсів не завдяки власним досягненням, а завдяки об'єктивним причинам. Зазначене свідчить про наявність у КП «ЗМІА» кращих можливостей для господарювання, чим створюються нерівні умови в конкуренції на ринку розповсюдження зовнішньої реклами у м. Запоріжжя, та може призвести до спотворення конкуренції на ньому. Зауважує, що рішенням 57-рш визнано дії Запорізької міської ради, які полягають у затверджені Положення, пунктом 3.6 та додатком 2 якого зобов'язано суб'єктів господарювання на ринку розповсюдження зовнішньої реклами здійснювати обов'язкові щомісячні платежі за розміщення рекламних засобів на рахунок комунального підприємства «Запорізьке інвестиційне агентство», яке є конкурентом цим суб'єктам господарювання на ринку розповсюдження зовнішньої реклами, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим абзацом 7 частини другої статті 15, пунктом З статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування шляхом надання окремому суб'єкту господарювання переваг, які ставлять його у привілейоване становище стосовно конкурентів, що може призвести до спотворення конкуренції на ринку розповсюдження зовнішньої реклами у м. Запоріжжя.

У письмових поясненнях, які надійшли до суду 08.04.2016 р., третя особа зауважує, що відповідач вийшов за межі своїх повноважень та допустив втручання в повноваження позивача, як органа місцевого самоврядування, чим проігноровані міжнародні договори, згоду на обовязковість яких надана ВРУ, що є підставою для задоволення позову. Посилається на те, що відповідач безпідставно прийняв рішення від 29.12.2015 р. № 57-рш по справі № 03/51/60-15, і при цьому не було встановлено склад правопорушення, згідно вимог законодавства. Зазначає, що відповідач не визначив потенційних конкурентів КП «Запорізьке міське інвестиційне агентство», не обгрунтував часових меж ринку товарів, не визначив товарні межі ринку згідно нормативних вимог. Вважає, що нічим не обгрунтований відповідачем висновок про кращі фінансові можливості у КП «Запорізьке міське інвестиційне агентство», у порівнянні з іншими учасниками ринку, також не підтверджено відповідними доказами і не відповідає фактичним обставинам справи, тому що відповідач не проводив дослідження регіонального або загальнодержавного ринку. Зауважує, що будь-яке використання КП «ЗМІА» коштів отриманих згідно з Положенням про порядок плати без відповідного рішення органу місцевого самоврядування було б порушенням чинного законодавства. Посилається на те, що постанова окружного адміністративного суду у справі № 808/1536/15 від 22.10.2015 р. не має преюдиціального значення.

В судовому засіданні 08.04.2016 р. представники позивача підтримали свої доводи, викладені у позовній заяві та письмових поясненнях та просили суд задовольнити позов. Представники відповідача заперечували проти позову, з підстав, викладених у відзиві та інших письмових поясненнях. Просили суд у позові відмовити. Представник третьої особи підтримав позовні вимоги позивача, з підстав, викладених у письмових документах.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

По закінченні судового засідання оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

За результатами розгляду спільної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Флайт, ЛТД», Товариства з обмеженою відповідальністю «НЗ», приватного підприємства «Реклама Сервіс» в діях позивача, які полягають у затвердженні рішенням від 24.12.2012 № 79 «Положення про порядок плати за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя», пунктом 3.6 якого зобов'язано суб'єктів господарювання на ринку розповсюдження зовнішньої реклами здійснювати обов'язкові щомісячні платежі розміщення рекламних засобів на рахунок комунального підприємства "Запорізьке міське інвестиційне агентство», яке є конкурентом цим суб'єктам господарювання було виявлено ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції на ринку розповсюдження зовнішньої реклами на місцях, що перебувають в комунальній власності м. Запоріжжя.

Розпорядженням адміністративної колегії територіального відділення від 30.09.2015 № 96-р було розпочато провадження у справі № 03/51-15 за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого абзацом частини другої статті 15, пунктом 3 статті 50 закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування шляхом надання окремому суб'єкту господарювання переваг, які ставлять його у привілейоване становище стосовно конкурентів на ринку розповсюдження зовнішньої реклами у Запоріжжя.

У ході розгляду справи № 03/51-15 в діях позивача, які полягали у затвердженні рішенням від 24.12.2012 № 79 «Положення про порядок плати за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя», яким не передбачено порядку сплати КП «ЗМІА», в період дії дозволу, за тимчасове користування місцями розміщення рекламних засобів, і перебувають в комунальній власності м. Запоріжжя, відповідачу вбачались ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого абзацом 7 частини другої статті 15, пунктом 3 статті 50 закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування шляхом надання окремому суб'єкту господарювання переваг, які ставлять його у привілейоване становище стосовно конкурентів на ринку зовнішньої реклами у м. Запоріжжя. У зв'язку з чим, розпорядженням адміністративної колегії територіального відділення від 02.12.2015 № 118-р було розпочато провадження у справі № 03/60-15 та об'єднано її із справою № 03/51-15 у справу № 03/51/60-15.

Матеріалами розгляду справи № 03/51/60-15 встановлено наступне:

У м. Запоріжжі діє порядок плати за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності територіальної громади, затверджений рішенням від 24.12.2012 № 79 Міськради «Про затвердження Положення про порядок плати за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя» (далі -Положення).

За приписами пункту 1.3 Положення, право на розміщення рекламного засобу на місці, що перебуває в комунальній власності м. Запоріжжя, реалізується розповсюджувачами реклами (власниками, орендарями рекламних засобів) на підставі дозволу та «Договору на тимчасове користування місцем розміщення рекламного засобу, яке перебуває у комунальній власності» (далі - Договір) за формою, згідно з додатком 2 до Положення. Факт укладення Договору є підтвердженням розповсюджувачем реклами (власником, орендарем рекламних засобів) факту прийняття у тимчасове користування місця розташування рекламного засобу, яке перебуває у комунальній власності.

Предметом договору є надання КП «ЗМІА» власникам (орендарям) рекламних засобів у тимчасове платне користування місць, що перебувають в комунальній власності м. Запоріжжя, для розміщення рекламних засобів (спеціальних конструкцій зовнішньої реклами) за адресами відповідно до дозволів на розміщення реклами. Умовами договору передбачені права та обов'язки сторін, розмір плати та порядок розрахунків за користування цими місцями.

Виконання функцій з укладення договорів; нарахування та отримання плати за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, що перебувають в комунальній власності м. Запоріжжя (у встановлених нормативно-правовими актами та договорами випадках); здійснення контролю за надходженням плати за договорами; організації або здійснення власними силами та засобами демонтажу самовільно встановлених рекламних засобів покладено на КП «ЗМІА», а також інші повноваження і функції, передбачені законодавством України, рішеннями органів місцевого самоврядування м. Запоріжжя, цим Положенням та Статутом підприємства (пункт 2.3 Положення).

Кошти за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, які перебувають в комунальній власності міста Запоріжжя, з податками та зборами, щомісяця, до кінця поточного місяця, перераховуються розповсюджувачами реклами в порядку, визначеному цим Положенням та згідно з умовами договору, на відповідний рахунок КП «Запорізьке міське інвестиційне агентство» (пункт 3.6 Положення).

Тобто, для розповсюджувачів реклами (власників, орендарів рекламних засобів) укладання з КП «ЗМІА» договору та сплата за користування цим місцем на відповідний рахунок КП «ЗМІА» є обов'язковим.

КП «ЗМІА» створено з метою сприяння здійсненню інвестиційній діяльності у місті, створення умов та механізмів залучення коштів у розвиток міської інфраструктури з метою одержання прибутку в своїх інтересах та Міськради. Одним із основних видів діяльності КП «ЗМІА» є рекламна діяльність.

Так, КП «ЗМІА», як комерційне підприємство, само є розповсюджувачем зовнішньої реклами і використовує задля цього місця, що перебувають у комунальній власності. Тож, КП «ЗМІА» - це прямий конкурент іншій розповсюджувачів зовнішньої реклами, які зобов'язані здійснювати обов'язкову щомісячну плату за тимчасове користування подібними місцями на відповідний рахунок КП «ЗМІА».

За приписами пункту 3.7. Положення, кошти отримані КП «ЗМІА» від розповсюджувачів реклами, використовуються на виконання його функцій, крім функцій укладати та супроводжувати договори на тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, які перебувають у комунальній власності м. Запоріжжя. Після оподаткування в установленому порядку, гроші використовуються КП «ЗМІА» на організацію виготовлення та впровадження розміщення сюжетів соціальної реклами на території міста, святкове оформлення м. Запоріжжя, та святкових поздоровлень державних та пам'ятних дат, розвиток та підтримку інфраструктури міста, на ремонтно - реконструкційні роботи об'єктів комунальної власності, відрахування, фінансування та інвестування. інших об'єктів та сфер діяльності м. Запоріжжя, згідно з рішеннями Міськради та Виконкому.

За результатами діяльності КП «ЗМІА» отримано грошових коштів у 2014 році на суму 17 903 тис. грн.., в т.ч. 7 298 тис. грн. від сплати суб'єктами господарювання за розміщення реклами та 10 605 тис. грн. від надання власних послуг з розташування реклами. При цьому, витрати на поточну діяльність КП «ЗМІА» склали 3 392 тис. грн. (без ПДВ), чистий прибуток - 8 339 тис. грн.(з урахуванням розпорядження адмінколегії від 18.03.2016 р. № 15-р по справі № 03/51/61-15 «Про виправлення описки чи наявних арифметичних помилок у рішенні адміністративної колегії відділення від 29.12.2015 р. № 57-рш).

Варто зазначити, що кошти від розповсюджувачів реклами надходять на особистий рахунок КП «ЗМІА» № 0500, відкритий в ПАТ «УкрСиббанк», з якого підприємством здійснюються видатки за різними напрямками своєї господарської діяльності та на який надходять також і кошти за надані цим підприємством послуги (в тому числі за розповсюдження зовнішньої реклами), за виконані робота тощо. До прийняття Радою рішення про використання КП «ЗМІА» коштів, що надходять від розповсюджувачів реклами за відповідним призначенням, ці кошти певний час перебувають у розпорядженні КП «ЗМІА».

Таким чином, внаслідок зобов'язання Міськрадою розповсюджувачів реклами укладати з КП «ЗМІА» договір та перераховувати на його рахунок кошти за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, які перебувають в комунальній власності м. Запоріжжя, КП «ЗМІА» отримало доступ до безвідсоткових фінансових ресурсів.

Зазначене свідчить про наявність у КП «ЗМІА» кращих можливостей для господарювання, чим створюються нерівні умови в конкуренції на ринку розповсюдження зовнішньої реклами у м. Запоріжжя, та може призвести до спотворення конкуренції на ньому.

Міськрада, зобов'язавши власників і орендарів рекламних засобів здійснювати плату за тимчасове користування місцями розміщення зовнішньої реклами на рахунок їх конкурента - КП «ЗМІА», надала переваги КП «ЗМІА», чим замінила власні досягнення цього суб'єкта господарювання, як джерело здобуття ним переваг у конкуренції за допомогою зовнішніх чинників.

Згідно з нормою абзацу 1 статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції»: «економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку».

Статтею 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що органи місцевого самоврядування зобов'язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

За приписами статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» вчинення антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Натомість Міськрада, зобов'язавши власників і орендарів рекламних засобів здійснювати плату за тимчасове користування місцями розміщення зовнішньої реклами на рахунок їх конкурента - КП «ЗМІА», надала переваги КП «ЗМІА», чим замінила власні досягнення цього суб'єкта господарювання, як джерело здобуття ним переваг у конкуренції за допомогою зовнішніх чинників.

За таких умов дія конкурентних механізмів спотворюється, а суб'єкт господарювання втрачає мотивацію до змагання на ринку, до зменшення витрат, оновлення асортименту товарів (послуг), підвищення якості продукції (послуг) тощо.

Отже, встановленими у справі № 03/51/60-15 обставинами, у їх сукупності доведено, що дії Запорізької міської ради, які полягають у затверджені рішенням від 24.12.2012 № 79 «Положення про порядок плати за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя», пунктом 3.6 та додатком 2 якого зобов'язано суб'єктів господарювання на ринку розповсюдження зовнішньої реклами здійснювати обов'язкові щомісячні платежі за розміщення рекламних засобів на рахунок КП «ЗМІА», яке є конкурентом цим суб'єктам господарювання цьому ринку, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим абзацом 7 частини другої статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування шляхом надання окремому суб'єкту господарювання переваг, які ставлять його у привілейоване становите стосовно конкурентів, що може призвести до спотворення конкуренції на ринку розповсюдження зовнішньої реклами у м. Запоріжжя.

Згідно з Типовими правилами, користування розповсюджувачами реклами місцем розташування рекламних засобів, що перебувають в комунальній власності, відбувається на платній основі.

Протягом 2014-2015 років КП «ЗМІА» отримувало дозволи на розміщення зовнішньої реклами.

У розумінні Закону України «Про рекламу», КП «ЗМІА» є розповсюджувачем зовнішньої реклами і використовує задля цього місця, що перебувають у комунальній власності.

КП «ЗМІА» знаходиться у конкурентних відносинах з іншими розповсюджувачами зовнішньої реклами - платниками за тимчасове користування подібними місцями у м. Запоріжжя, які уклали договір з КП «ЗМІА».

Оскільки КП «ЗМІА» є розповсюджувачем зовнішньої реклами, це передбачає укладання ним відповідного договору на користування зазначеними місцями та здійснення щомісячної плати за користування цими місцями.

Проте, на КП «ЗМІА» не розповсюджуються вимоги Положення щодо сплати у період дії дозволу обов'язкових щомісячних платежів за місця розміщення рекламних засобів, що перебувають в комунальній власності м. Запоріжжя, оскільки воно не є власником або орендарем рекламних засобів. Зазначене підтверджується також поясненнями Виконкому та КП «ЗМІА».

За поясненнями КП «ЗМІА» (від 26.11.2015 № 1022/015), власником рекламних засобів є територіальна громада м. Запоріжжя. Оскільки, КП «ЗМІА» не є власником рекламних засобів, які перебувають у нього в господарському віданні, воно не є об'єктом плати та відповідні договори не укладає.

За інформацією Виконкому (лист від 22.07.2015 № 10847/02-23/06), КП «ЗМІА» не є орендарем та власником рекламних засобів, і здійснює плату до бюджету міста тільки за користування місцями розташування рекламних засобів, що перебувають в комунальній власності м. Запоріжжя, у період дії пріоритету (отриманих за їх власними заявами) у відповідності до пунктів 1.2 та 3.4 Положення.

Натомість, для розповсюджувачів реклами (власників, орендарів рекламних засобів) укладання з КП «ЗМІА» договору щодо користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебувають в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя, та сплата за користування цим місцем є обов'язковим.

Звільнення Міськрадою КП «ЗМІА» від зобов'язань щодо сплати у період дії дозволу за користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності м. Запоріжжя, надає йому переваги у конкуренції: тобто, за допомогою зовнішніх чинників (рішення Міськради) КП «ЗМІА» має додаткове джерело економії коштів (а не завдяки власним досягненням), які в подальшому воно має можливість спрямувати на розвиток своєї діяльності на ринку розповсюдження зовнішньої реклами.

Зазначене створює нерівні умови в конкуренції на ринку розповсюдження зовнішньої реклами у м. Запоріжжя, що може призвести до спотворення конкуренції на зазначеному ринку.

Міськрада не визначила в Положенні порядку плати КП «ЗМІА» в період дії Дозволу за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя, чим надала переваги КП «ЗМІА» у порівнянні з іншими розповсюджувачами зовнішньої реклами, внаслідок чого було замінено власні досягнення цього суб'єкта господарювання, як джерело здобуття ними переваг у конкуренції за допомогою зовнішніх чинників.

За таких умов дія конкурентних механізмів спотворюється, а суб'єкти господарювання втрачає мотивацію до змагання на ринку, до зменшення витрат, оновлення асортименту товарів (послуг), підвищення якості продукції (послуг) тощо.

Отже, встановленими у справі № 03/51/60-15 обставинами, у їх сукупності доведено, що дії Запорізької міської ради, які полягають у затверджені рішенням від 24.12.2012 № 79 «Положення про порядок плати за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя», яким не встановлено порядку сплати комунальним підприємством «Запорізьке міське інвестиційне агентство» (у період дії відповідного Дозволу на розміщення зовнішньої реклами) за місце, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим абзацом 7 частини другої статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування шляхом надання окремому суб'єкту господарювання переваг, які ставлять його у привілейоване становище стосовно конкурентів, що може призвести до спотворення конкуренції на ринку розповсюдження зовнішньої реклами у м. Запоріжжя.

Заслухавши на засіданні адмінколегії заперечення позивача щодо результатів розгляду справи № 03/51/60-15, а саме: Запорізька міська рада, затверджуючи Положення про порядок плати а за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя рішенням від 24.12.2015 № 79, діяла виключно у межаж повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України і законами України та Територіальним відділенням не було проведено дослідження регіонального ринку щодо виникнення привілейованого становища комунального підприємства стосовно конкурентів або можливості недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції на ринку через прийняття Запорізькою міською радою рішення від 24.12.2012 № 79, яким затверджено Положення, за результатами розгляду цієї справи, адмінколегія вирішила:

1. Визнати дії Запорізької міської ради, які полягають у затверджені «Положення про порядок плати за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя» рішенням від 24.12.2012 № 79 (далі - Рішення № 79), пунктом 3.6 та додатком 2 якого зобов'язано суб'єктів господарювання на ринку розповсюдження зовнішньої реклами здійснювати обов'язкові щомісячні платежі за розміщення рекламних засобів на рахунок комунального підприємства «Запорізьке інвестиційне агентство», яке є конкурентом цим суб'єктам господарювання на ринку розповсюдження зовнішньої реклами, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим абзацом 7 частини другої статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування шляхом надання окремому суб'єкту господарювання переваг, які ставлять його у привілейоване становище стосовно конкурентів, що може призвести до спотворення конкуренції на ринку розповсюдження зовнішньої реклами у м. Запоріжжя.

2. Визнати дії Запорізької міської ради, які полягають у затверджені рішенням від 24.12.2012 № 79 «Положення про порядку плати за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя», яким не встановлено порядку сплати комунальним підприємством «Запорізьке міське інвестиційне агентство» (у період дії відповідного Дозволу на розміщення зовнішньої реклами) за місце, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим

абзацом 7 частини другої статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування шляхом надання окремому суб'єкту господарювання переваг, які ставлять його у привілейоване становище стосовно конкурентів, що призводить до спотворення конкуренції на ринку розповсюдження зовнішньої реклами у м. Запоріжжя.

3. Зобов'язати Запорізьку міську раду припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 1 рішення, шляхом приведення «Положення про порядок плати за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя» затвердженого рішенням від 24.12.2012 № 79 Запорізької міської ради, у відповідність до вимог законодавства про захист економічної конкуренції, а саме: виключити з Положення зобов'язання щодо перерахування коштів щомісяця розповсюджувачами реклами на відповідний рахунок КП «Запорізьке міське інвестиційне агентство».

4. Зобов'язати Запорізьку міську раду припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пункті 2 рішення, шляхом приведення «Положення про порядок плати за тимчасове користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя», затвердженого рішенням від 24.12.2012 № 79 Запорізької міської ради, у відповідність до вимог законодавства про захист економічної конкуренції, а саме: встановити порядок оплати в період дії Дозволу за тимчасове користування місцем розміщення рекламного засобу, яке перебуває у комунальній власності м. Запоріжжя, для комунального підприємства «Запорізьке міське інвестиційне агентство» (далі - КП «ЗМІА»), яке є розповсюджувачем реклами.

5. Встановити термін виконання пунктів 3,4 рішення три місяці з дня отримання рішення.

Рішення Адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.12.2015 № 57-рш по справі № 03/51/60-15 було оскаржено позивачем до суду.

Скасування рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.12.2015 № 57-рш по справі № 03/51/60-15, було предметом судового розгляду у цій справі.

Суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, на підставі наступного:

Статтею 1 Закону України Про Антимонопольний комітет України встановлено, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про захист економічної конкуренції економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Згідно ст. 3 Закону України Про Антимонопольний комітет України основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями субєктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) субєктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону Про Антимонопольний комітет України визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України Про Антимонопольний комітет України для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції.

Згідно ст. 14 Закону України Про Антимонопольний комітет України, адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України, зокрема, має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надавати попередні висновки стосовно узгоджених дій; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження); визначати наявність або відсутність контролю між суб'єктами господарювання або їх частинами та склад групи суб'єктів господарювання, що є єдиним суб'єктом господарювання.

Відповідно до ст. 22 Закону України Про Антимонопольний комітет України, розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Згідно ст. 24 Закону Про Антимонопольний комітет України, рішення та розпорядження, що приймаються органами Антимонопольного комітету України, головами його територіальних відділень відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції, надаються особам, які беруть участь у справі, у вигляді їх копій, посвідчених у порядку, встановленому законодавством.

Листом від 31.12.2015 р. відповідач надав позивачу оскаржуване рішення. Пізніше до позивача було доведено розпорядження про виправлення описки та явних арифметичних помилок у цьому рішенні.

Так, позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення порушив норми матеріального та процесуального права, відповідачем неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, відповідач не довів обставини, які мають значення для справи і які визнано встановленими, висновки, викладені у рішенні відповідача, не відповідають

обставинам справи. Затверджуючи Положення про порядок плати Рішенням № 79, Запорізька міська рада діяла виключно у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України і законами України, не порушувала норм матеріального і процесуального права. Вказує, що жодним Законом України не визначено поняття «спотворення конкуренції», а відповідач не довів інше. Позивач та третя особа вважають, що висновки відповідача, які викладені в рішенні від 29.12.2015 № 57-рш по справі № 03/51/60-15 є не доведеними, такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам справи, а також такими, що втручаються у сферу повноважень Запорізької міської ради.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом, доводи позивача та третьої особи спростовуються нижчевикладеним:

Так, частиною першою статті 2 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що цим законом регулюються відносини органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю із суб'єктами господарювання; суб'єктів господарювання з іншими суб'єктами господарювання, із споживачами, іншими юридичними та фізичними особами у зв'язку з економічною конкуренцією.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» державна політика у сфері розвитку економічної конкуренції та обмеження монополізму в господарській діяльності, здійснення заходів щодо демонополізації економіки, фінансової, матеріально-технічної, інформаційної, консультативної та іншої підтримки суб'єктів господарювання, які сприяють розвитку конкуренції, здійснюється органами державної влади, органами місцевого самоврядування та органами адміністративно-господарського управління та контролю.

Суб'єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов'язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію (ч.2 ст. 4 вказаного закону).

Згідно статті 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: зобов'язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю.

Відповідно до п. 32 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19 квітня 1994 року № 5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 6 травня 1994 року за № 90/299 (у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29 червня 1998 року № 169-р) (із змінами) у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов'язань, передбачених статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Загальні правові засади на здійснення в Україні діяльності з розміщення об'єктів зовнішньої реклами визначено Законом України «Про рекламу», Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, які затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, згідно якого органи місцевого самоврядування зобов'язані привести власні нормативно-правові акти з питань розміщення зовнішньої реклами у відповідність із цією Постановою.

Отже, відповідач приймаючи оскаржуване рішення не вийшов за межі власних повноважень.

А також не втрутився у повноваження позивача, оскільки здійснював розгляд заяв та прийняв рішення за результатами розгляді у межах своєї компетенції та згідно чинного законодавства.

Щодо інших доводів позивача та третьої особи, то слід зазначити наступне:

Відповідно до статті 1 Закону України «Про рекламу», розповсюджувач реклами -особа, яка здійснює розповсюдження реклами.

При цьому, заявник набуває статусу розповсюджувача зовнішньої реклами тільки після надання йому у встановленому порядку дозволу, який є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов'язаних з розташуванням рекламного засобу.

У розумінні Закону України «Про рекламу», КП «ЗМІА» є розповсюджувачем зовнішньої реклами і використовує задля цього місця, що перебувають у комунальній власності.

Отже, КП «ЗМІА» знаходиться у конкурентних відносинах з іншими розповсюджувачами зовнішньої реклами - платниками за тимчасове користування подібними місцями у м. Запоріжжя, які уклали договір з КП «ЗМІА». На КП «ЗМІА» не розповсюджуються вимоги Положення щодо сплати у період дії дозволу обов'язкових щомісячних платежів за місця розміщення рекламних засобів, що перебувають в комунальній власності м. Запоріжжя. Так, згідно листа КП «ЗМІА» № 1022/015 від 26.11.2015, власником рекламних засобів є територіальна громада м. Запоріжжя. Оскільки, КП «ЗМІА» не є власником рекламних засобів, які перебувають у нього в господарському віданні, воно не є об'єктом плати та відповідні договори не укладає. Відповідно до листа виконкому міськради від 22.07.2015 № 10847/02-23/06, КП «ЗМІА» не є орендарем та власником рекламних засобів, і здійснює плату до бюджету міста тільки за користування місцями розташування рекламних засобів, що перебувають в комунальній власності м. Запоріжжя, у період дії пріоритету (отриманих за їх власними заявами) у відповідності до пунктів 1.2 та 3.4 Положення.

При цьому, для розповсюджувачів реклами укладання з КП «ЗМІА» договору щодо користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебувають в комунальній власності територіальної громади м. Запоріжжя, та сплата за користування цим місцем є обов'язковим.

Таким чином, суд погоджується із висновком відповідача, викладеному у оскаржуваному рішенні, що відсутність у КП «ЗМІА» зобовязань щодо сплати у період дії дозволу за користування місцем розміщення рекламних засобів, що перебуває в комунальній власності м. Запоріжжя, надає йому переваги у конкуренції: тобто, за допомогою позивача КП «ЗМІА» має додаткове джерело економії коштів, які в подальшому воно має можливість спрямувати на розвиток своєї діяльності на ринку розповсюдження зовнішньої реклами.

Згідно ст.. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції»: «економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку».

Отже, внаслідок зобовязання позивачем розповсюджувачів реклами перераховувати на рахунок КП «ЗМІА» кошти за тимчасове користування місцями розташування рекламних засобів, які перебувають в комунальній власності м. Запоріжжя, третя особа отримала можливість доступу до цих фінансових ресурсів. Оскільки кошти від розповсюджувачів реклами надходять на особистий рахунок третьої особи №0500, відкритий в ПАТ «УкрСиббанк», з якого підприємством здійснюються видатки за різними напрямками своєї господарської діяльності та на який надходять також і кошти за надані цим підприємством послуги (в тому числі за розповсюдження зовнішньої реклами), за виконані роботи тощо. І до прийняття позивачем рішення про використання КП «ЗМІА» коштів, що надходять від розповсюджувачів реклами за відповідним призначенням, ці кошти певний час перебувають у розпорядженні КП «ЗМІА». Що свідчить про наявність у КП «ЗМІА» кращих можливостей для господарювання, чим створюються нерівні умови в конкуренції на ринку розповсюдження зовнішньої реклами у м. Запоріжжя, та може призвести до спотворення конкуренції на ньому.

Згідно ст. 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції», органи місцевого самоврядування зобов'язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

Позивач, зобов'язавши власників і орендарів рекламних засобів здійснювати плату за тимчасове користування місцями розміщення зовнішньої реклами на рахунок їх конкурента - КП «ЗМІА», тим самим надав переваги у конкуренції третій особі.

Згідно ст. 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» 1. Антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції. 2. Антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, зокрема, визнаються: надання окремим суб'єктам господарювання або групам суб'єктів господарювання пільг чи інших переваг, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що призводить або може призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Тобто, згідно змісту цієї статті антиконкурентними діями є надання окремим суб'єктам господарювання пільг чи інших переваг, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що не тільки призводить, а ще й може призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Відповідно до п. 3 ст. 50 вказаного закону, порушення законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю.

Враховуючи вищевикладене, дії позивача правомірно було визнано порушенням передбаченим абзацом 7 частини другої статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування шляхом надання окремому суб'єкту господарювання переваг, які ставлять його у привілейоване становище стосовно конкурентів, що саме може призвести до спотворення конкуренції на ринку розповсюдження зовнішньої реклами у м. Запоріжжя, а не призвело.

Безпідставними є посилання позивача на не повне дослідження відповідачем даних доходів третьої особи.

Як свідчить оскаржуване рішення (із розпорядженням про виправлення описки та явної арифметичної помилки) під час розгляду справи відповідачем було проаналізовано інформацію про доходи та витрати КП «ЗМІА» на підставі інформації, яка надавалась на вимоги відповідача. Листом від 28.07.2015 № 702/085 КП «ЗМІА» надало інформацію про рух грошових коштів та «Звіт про фінансові результати за 2014 рік», за якою і було встановлено відповідні дані.

При цьому, органи Антимонопольного комітету України вправі виправити допущені описки чи явні арифметичні помилки, роз'яснити своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

В даному випадку, виправлення у рішення не змінило його змісту та суті.

Допущення описки и помилок не спростовує встановлені порушення в діях позивача.

Приймаючи це судове рішення, суд зауважує, що згідно оскаржуваного рішення відповідача, останнім встановлено, що, дії позивача, які полягали у затверджені Положення, пунктом 3.6 та додатком 2 якого зобов'язано суб'єктів господарювання на ринку розповсюдження зовнішньої реклами здійснювати обов'язкові щомісячні платежі за розміщення рекламних засобів на рахунок КП «ЗМІА», яке є конкурентом цим суб'єктам господарювання на ринку розповсюдження зовнішньої реклами, було кваліфіковано такими, що саме можуть призвести до спотворення конкуренції на ринку розповсюдження зовнішньої реклами, а не призвели. Так, у третьої особи із цих платежів створюється певний запас оборотних коштів, які воно має можливість використовувати на власні потреби до прийняття рішення (не використовує, а саме має можливість). Таким чином, третя особа завдяки вказаному має певні переваги перед конкурентами. Це свідчить про наявність у КП «ЗМІА» кращих можливостей для господарювання, чим спотворюються нерівні умови в конкуренції на ринку розповсюдження зовнішньої реклами у м. Запоріжжя, та саме може призвести до спотворення конкуренції.

При цьому, не є необхідним дослідження ринку розміщення зовнішньої реклами в рамках даної справи, оскільки такі дії позивача безпосередньо не впливають ні на структуру ринку, ні на самостійність прийняття суб'єктами господарювання господарських рішень.

Посилання позивача та третьої особи на відокремлення КП «ЗМІА» грошових коштів, що надходять від розповсюджувачів реклами та від господарської діяльності третьої особи не спростовує факт можливості використання цих коштів, що є на його особовому рахунку, на власний розсуд, до прийняття відповідного рішення позивачем.

Матеріалами справи підтверджено, що кошти від розповсюджувачів реклами надходять на особистий рахунок КП „ЗМІА" № 0500, відкритий в ПАТ «УкрСиббанк», і з даного рахунку, підприємством здійснюються видатки за різними напрямками своєї господарської діяльності та на даний рахунок надходять також і кошти за надані цим підприємством послуги (в тому числі за розповсюдження зовнішньої реклами), за виконані роботи тощо.

Посилання на постанову Запорізького окружного адміністративного суду України від 22.10.2015 р. у справі № 808/1536/15 суд не приймає до уваги, оскільки це судове рішення не містить обставин, які б мали значення для цієї справи.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідно до чинного законодавства України, позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача. Тобто подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

Факт порушення позивачем вимог законодавства про захист економічної конкуренції підтверджується матеріалами справи.

Як визначено частиною 1 ст. 59 Закону України Про захист економічної конкуренції, підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є:

- неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

- недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

- невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

- порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Позивачем зі свого боку, не доведено належними доказами підстав для скасування оскаржуваного рішення адмінколегії.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову у позові.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за позовом відноситься на позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено і підписано 13 квітня 2016 р.

Суддя О.І. Немченко