ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2016 року Справа № 904/11109/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Прудніков В.В. - доповідач

Судді: Герасименко І.М., Широбокова Л.П.,

Секретар судового засідання Однорог О.В.

Представники сторін:

від відповідача-1: ОСОБА_1, довіреність №964 від 30.12.2015 р., представник;

Представники позивача та відповідача-2 у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Розглядається апеляційна скарга Державного підприємства "Придніпровська залізниця", на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.16р. у справі № 904/11109/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь Дніпропетровської області

до

відповідача-1: Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Істек", м. Донецьк

про стягнення майнової шкоди у сумі 19 233,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.16 року у справі №904/11109/15 (суддя Мельниченко І.Ф.) позов задоволено повністю. Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" з Державного підприємства Придніпровська залізниця та Товариства з обмеженою відповідальністю Істек - 9 616 81 коп. вартості нестачі вантажу з кожного.

Не погодившись з зазначеним рішенням, Державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та покласти відповідальність за нестачу вантажу на товариство з обмеженою відповідальністю "Істек".

У запереченнях на апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю "Істек" просить суд оскаржене рішення від 09.02.16р. скасувати частково та відмовити в задоволенні позовних вимог до ТОВ «Істек».

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.02.16р. апеляційну скаргу прийнято до розгляду у судовому засіданні, яке призначено на 28.03.16р..

Позивачем та відповідачем-2 явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечено. Про час та місце розгляду спору сторони повідомлені належним чином. В матеріалах справи достатньо доказів для розгляду спору по суті, у зв»язку з чим, колегія суддів вважає за можливе розглянути спір у відсутності представників позивача та відповідача -2.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши у судовому засіданні представника відповідача-1, дослідивши наявні у справі докази, перевірив правильність висновків суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, повноту їх дослідження та юридичну оцінку, і прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення не підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

24.05.15 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Істек" по залізничній накладній № 51229870, зі станції Горлівка на адресу Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів відправлено вагон № 60424124 з вантажем кокосовий дрібязок.

При видачі вантажу на станції призначення ОСОБА_2 Придніпровської залізниці встановлено недостачу у кількості 8 200 кг на загальну суму 19 233, 62 грн., що підтверджується складеним комерційним актом АА № 006400/112 від 27.05.15 р.

Як вбачається з зазначеного комерційного акту станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці та акту про технічний стан вагону №13 станції Нікополь при комісійному зважуванні вантажу, перевірки тари після вивантаження вантажу на 100т тензометричних вагонних вагах вантажоодержувача, перевірених органами держстандарту 29.10.14р., контроль придатності 4/02-15р. виявлено менше документа на 8 200 кг. дріб»язку коксового, який у вагоні вміститися міг. По документу дріб»язок коксовий навантажено шапкою та промарковано вапном по всій площі вагона, вантаж у вологому стані, тара перевірена. У дійсності, навантаження тотожно комерційному акту № 009795/966 станції ОСОБА_2, шапкою вище рівня бортів 50 см., вантаж маркований вапном по всій площі вагона, крім наявного поглиблення з одного боку вагона над 6-7 люками довжиною 300 см., шириною 260 см., глибиною на всю вишину навантаження. З одного боку вагона нещільне прилягання кришек 6-7 люків до арміровочних листів поперечних балок, зазори довжиною 40 см., шириною 6 см., кожний. На момент прибуття, течі вантажу не було, зазори закладені шматтям. Вагон бездвірний, люка закриті. Згідно акту про технічний стан вагону станції Нікополь, вагон технічно справний, вантажовідправник до навантаження зазори бачити міг, але заходів щодо запобіганню втрати вантажу не вчинив, втрата вантажу можлива. Переважування проводили двічі, недостача вантажу підтвердилась.

Статтею 314 Господарського кодексу України встановлено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Згідно зі ст. 110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до статті 31 Статуту залізниць України, п. 3.9 Роз'яснень Вищого господарського суду № 04-5/225 від 29.09.2008р., залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках -продезінфіковані вагони та контейнери. Незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні).

Придатність вагону для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 32 Статуту залізниць України, відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням технічних умов.

Згідно зі ст. 917 Цивільного кодексу України, відправник вантажу має право відмовитися від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу.

По спірній відправці завантаження вагонів здійснювалось засобами вантажовідправника, тому відповідно до ст. 31 Статуту залізниць України придатність рухомого складу для перевезення вантажу у комерційному відношенні повинен був визначити відповідач-2.

Перед завантаженням відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів.

У разі навантаження у вагон відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню вантажу під час перевезення. Такі заходи розробляються відправником окремо для кожного виду вантажу (п.6 Правил перевезень вантажу у вагонах відкритого типу).

Як вбачається з матеріалів справи, у тому числі комерційного акту АА № 006400/112 від 27.05.15 р., акту про технічний стан вагону №13, вагон № 60424124 в технічному відношенні був справним, разом з тим непридатним для перевезення вантажу дрібних фракцій. Недостача виникла у зв'язку з нещільним приляганням кришек 6-7 люків до арміровочних листів поперечних балок у вагоні, наявності зазорів довжиною 40 см., шириною 6 см. Поглиблення та порушення маркування мало місце саме над люками, де були виявлені зазори та нещільне прилягання кришек люків до арміровочних листів поперечних балок. Вантажовідправник міг бачити непридатність вагону в комерційному відношенні для перевезення цього вантажу, однак від завантаження вагону не відмовився, заходів, які б унеможливлювали втрату вантажу не здійснив.

Виходячи з викладеного, слід визнати, що нестача вантажу мала місце з вини як перевізника, який подав під завантаження вагони, які не були придатні для перевезення спірного вантажу, так і вантажовідправника, який не прийняв необхідних заходів для запобігання видуванню, або просипанню вантажу, не відмовився від завантаження вагонів, які не були придатні для перевезення вантажу у комерційному відношенні.

За даних обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Дніпропетровської області прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права, у зв»язку з чим відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.16р. у справі № 904/11109/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.16р. у справі № 904/11109/15 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий В.В. Прудніков

Судді І.М. Герасименко

ОСОБА_3

04.04.16