номер провадження справи 16/5/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2016 Справа № 908/304/16

За позовом арбітражного керуючого ОСОБА_1 (69000, АДРЕСА_1; адреса для листування: 69037, м.Запоріжжя, а/с 411)

до відповідача-1 - ОСОБА_2 обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (71503, м.Енергодар Запорізької області, пр.Будівельників, 17)

до відповідача-2 відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (71504, м.Енергодар Запорізької області, вул.Промислова, 133)

про стягнення 26457,71 грн., в тому числі з відповідача-1 22092,20 грн., з відповідача-2 4365,51 грн.

Суддя Ніколаєнко Р.А.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_3 (дов.реєстр.№ 3697 від 22.12.2015)

від відповідача 1 не зявився

від відповідача-2 ОСОБА_4 (дов. реєстр.№ 326 від 19.03.2015)

ВСТАНОВЛЕНО:

Арбітражним керуючим ОСОБА_1 заявлено позов про стягнення з відповідачів на його користь 26457,71 грн. суми заборгованості з оплати послуг та витрат ліквідатора у справі № 5009/3828/12 про банкрутство ТОВ Інформсервіс, м.Запоріжжя з врахуванням 3% річних та втрат від інфляції, а саме: з ОСОБА_2 обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області 22092,20 грн., з яких 11944,68 грн. сума оплати послуг та витрат ліквідатора, 9430,84 грн. втрати від інфляції та 716,68 грн. 3% річних та з відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом 4365,51 грн., з яких 2360,32 грн. сума оплати послуг та витрат ліквідатора, 1863,57 грн. втрати від інфляції та 141,62 грн. 3% річних .

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.02.2016 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/304/16, справі присвоєно номер провадження 16/5/16, засідання суду призначено на 03.03.2016. В засіданні оголошувалася перерва до 16.03.2016. Ухвалою від 16.03.2016 розгляд справи було відкладено до 04.04.2016; ухвалою від 04.04.2016 процесуальний строк вирішення спору продовжено на пятнадцять днів, розгляд справи відкладено до 13.04.2016. В засіданні 13.04.2016 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На обґрунтування позову арбітражний керуючий ОСОБА_1 зазначив, що виконував повноваження ліквідатора у справі № 5009/3828/12 про банкрутство ТОВ Інформсервіс, м.Енергодар Запорізької області. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.09.2013 у вказаній справі затверджено звіт арбітражного керуючого ОСОБА_1 про оплату послуг та витрати за період з 29.10.2012 по 29.04.2013 на загальну суму 14305,00 грн. За результатами апеляційного перегляду постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23.10.2013 вказану ухвалу суду першої інстанції змінено та доповнено резолютивну частину ухвали наступним абзацом: Оплату послуг та відшкодування витрат ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_1 здійснювати за рахунок коштів ініціюючого кредитора - ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області м.Енергодар Запорізької області, в іншій частині ухвалу залишено без змін. За підсумками касаційного перегляду постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2013 змінено постанову суду апеляційної інстанції в частині оплати послуг та відшкодування витрат ліквідатора та викладено третій абзац постанови у наступній редакції: Оплату послуг та відшкодування витрат ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_1 здійснювати за рахунок коштів кредиторів пропорційно до їх кредиторських вимог, а саме ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області м. Енергодар Запорізької області у сумі - 11 944,68 грн.; ДП Національна атомна Енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція у сумі 2360,32 грн.. На підставі такого позивач звернувся до відповідача-1 та відповідача-2 з вимогами про оплату послуг та витрат ліквідатора згідно з постановою ВГСУ, однак відповідач-1 відповів відмовою, вважаючи вимогу безпідставною, а відповідач-2 на вимогу не відреагував. В звязку в такими обставинами подано позов до господарського суду про стягнення заборгованості з нарахуванням при цьому 3% річних та втрат від інфляції за прострочення зобовязань.

Відповідач-1 проти позову заперечив, надав відзив на позовну заяву (від 15.02.2016), зазначивши, що позивач подав позовну заяву з порушенням підсудності, оскільки її слід подавати згідно з положеннями КАС України; ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області є неналежним відповідачем, оскільки позивач пропустив строк звернення до ОСОБА_2 ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області під час реорганізації останньої; позивач безпідставно заявив до стягнення суму коштів з врахуванням 3% річних та втрат від інфляції, оскільки в постанові ВГСУ від 12.12.2013 у справі № 5009/3828/12 не зазначено про виконання грошового зобовязання; позивач безпідставно просить стягнути суму коштів за проведення ліквідаційної процедури по вимогах, які задовольняються лише за рахунок майна боржника (ТОВ Інформсервіс) і згідно зі ст.31 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними; Енегодарська ОДПІ не є розпорядником коштів, утримується за рахунок Державного бюджету України, кошторис якої затверджується головою ДФС України. Крім того, відповідач-1 заявив про застосування до вимог позивача строку позовної давності, який, на його думку, сплинув.

Представником відповідача-1 в засіданнях 03.03.2016, 16.03.2016 підтримані заперечення проти позовних вимог.

У судові засідання 04.04.2016, 13.04.2016 представник відповідача-1 не зявився. Разом з тим, 31.03.2015 та електронною поштою 12.04.2016 від відповідача-1 отримано заяви з клопотанням про розгляд справи без участі ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області на підставі наданих до суду матеріалів. В заявах також відповідач -1 наполягає на викладених у відзиві запереченнях. Крім того, додатково відповідач-1 зазначив, що в звязку з невизначенням порядку виконання судового рішення згідно з постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2013 по справі № 5009/3828/12 з врахуванням ухвали Вищого господарського суду України від 21.07.2015 по справі № 5009/3828/12 (не зазначено за рахунок яких коштів; не зазначено про стягнення з ОДПІ коштів), враховуючи закінчення розгляду справи про банкрутство № 5009/3828/12 та непредявлення ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області наказу для примусового виконання рішення суду останньою оплата послуг та витрат ОСОБА_1 не здійснювалася.

Відповідачем-2 було представлено суду відзив на позовну заяву (від 01.03.2016), де зазначалося, що відповідно до ст.ст.44, 84 ГПК України витрати на оплату послуг арбітражного керуючого входять до складу судових витрат і їх стягнення повинно здійснюватись у справі, під час розгляду якої такі витрати виникли, а не в порядку позовного провадження.

Разом з тим, позивачем в судове засідання 16.03.2016 було надано адресований йому відповідачем-2 лист від 11.03.2016 вих.№ 42-25/6099, зі змісту якого послідувало, що ВП ЗАЕС планує погасити заборгованість перед арбітражним керуючим ОСОБА_1 в сумі 2360,32 грн., без врахування 3% річних, втрат від інфляції, неустойки. Зазначене було підтверджено представником відповідача-2 в судовому засіданні та пояснено, що для виділення коштів з відповідним призначенням, які на цей час замовлені до Головного підприємства, потрібен певний час.

В засідання 04.04.2016 відповідач-2 надав суду документи в підтвердження сплати позивачу суми основної заборгованості платіжне доручення №3778 від 30.03.2016 на суму 2360,32 грн.

Позивач наданими поясненнями від 04.04.2016 та банківською випискою по його рахунку за 01.04.2016 підтвердив отримання від відповідача 2 грошових коштів в сумі 2360,32 грн.

13.04.2016 позивач подав суду заяву від 12.04.2016, якою просить припинити провадження у справі в частині вимог до відповідача-2 в розмірі 2360,32 грн. в зв`язку зі сплатою цієї суми основного боргу. Також заявою позивач відмовився від позовних вимог до відповідача-2 в частині заявлення до стягнення суми 1863,57 грн. втрат від інфляції та суми 141,62 грн. 3% річних.

Вимоги позивача до відповідача-2 не змінилися та підтримані представником позивача в судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи та вислухавши представників сторін, суд встановив наступне.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.10.2012 за заявою ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби (71503, Запорізька область, м. Енергодар, просп. Будівельників, 17, ) порушено провадження у справі № 5009/3828/12 про банкрутство ТОВ Інформсервіс (71503, Запорізька область, м. Енергодар, просп.Будівельників, 17, корп.2, к.7, ).

Постановою господарського суду Запорізької області від 29.10.2012 у справі № 5009/3828/12 з підстав, передбачених ст.52 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в редакції до 19.01.2013, ТОВ Інформсервіс визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_1), який на той час діяв на підставі ліцензії Державного департаменту з питань банкрутства серії АГ № 594704 від 05.04.2011.

На цей час арбітражний керуючий ОСОБА_1, який являється позивачем у даній справі, діє на підставі Свідоцтва Мінюсту про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1243 від 10.07.2013.

Згаданою постановою господарського суду від 29.10.2012 у справі № 5009/3828/12 було зобовязано ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_1 здійснити ліквідаційну процедуру згідно із Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та за результатами проведеної роботи подати до господарського суду звіт про свою діяльність та ліквідаційний баланс для затвердження.

На новому розгляді справи № 5009/3828/12 на стадії ліквідаційної процедури ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.09.2013 здійснено процесуальне правонаступництво та замінено кредитора ОСОБА_2 ОДПІ Запорізької області Державної податкової служби на ОСОБА_2 ОДПІ Головного управління Міндоходів у Запорізькій області. Звіт арбітражного керуючого ОСОБА_1 про оплату послуг та витрати ліквідатора за період з 29.10.2012 по 29.04.2013 на загальну суму 14305,00 грн. затверджено. Звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута товариства з обмеженою відповідальністю Інформсервіс затверджено. Банкрута ТОВ Інформсервіс ліквідовано. Провадження у справі припинено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23.10.2013 у справі № 5009/3828/12 ухвалу господарського суду Запорізької області від 12.09.2013 у цій справі було змінено шляхом доповнення резолютивної частини наступним абзацом:

Оплату послуг та відшкодування витрат ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_1 здійснювати за рахунок коштів ініціюючого кредитора - ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області м. Енергодар Запорізької області.

В решті частини, в тому числі в частині затвердження звіту арбітражного керуючого про оплату послуг та витрат ліквідатора за період з 29.10.2012 по 29.04.2013 на загальну суму 14305,00 грн., ухвалу господарського суду Запорізької області від 12.09.2013 у справі № 5009/3828/12 про банкрутство було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2013 у справі № 5009/3828/12 було змінено відповідний абзац постанови Донецького апеляційного господарського суду від 23.10.2013 у справі № 5009/3828/12 та викладено у наступній редакції:

Оплату послуг та відшкодування витрат ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_1 здійснювати за рахунок коштів кредиторів пропорційно до їх кредиторських вимог, а саме: ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області м. Енергодар Запорізької області у сумі - 11944,68 грн.; ДП Національна атомна Енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція - у сумі 2360,32 грн..

В подальшому арбітражний керуючий ОСОБА_1 звертався до Вищого господарського суду України з заявою про прийняття додаткового рішення у справі № 5009/3828/12 про стягнення оплати його послуг з кредиторів боржника.

За результатами розгляду вказаної заяви позивача Вищим господарським судом України було винесено ухвалу від 21.07.2015 у справі № 5009/3828/12, якою у задоволенні заяви ліквідатора ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення у справі № 5009/3828/12 відмовлено.

При цьому, відмовляючи у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ Інформсервіс арбітражного керуючого ОСОБА_1, Вищим господарським судом України було звернуто на увагу, що у зв'язку із виникненням спору щодо відмови податкового органу в оплаті послуг та відшкодування витрат ліквідатора після фактичного припинення провадження у справі про банкрутство ТОВ Інформсервіс, арбітражний керуючий ОСОБА_1, який виконував повноваження ліквідатора банкрута, вправі звернутись до суду з позовом про стягнення з ініціюючого кредитора на його користь спірної суми грошових коштів.

Арбітражний керуючий ОСОБА_1 звернувся з позовом до господарського суду, який є предметом розгляду даної справи.

Подання такого позову є правомірним, оскільки у звязку з припиненням провадження у справі про банкрутство судом та у звязку з виникненням спору між сторонами після припинення провадження, позивач вправі звернутися до суду про стягнення коштів з відповідачів (кредиторів), самостійно обравши спосіб захисту майнового права на момент виникнення спору відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України.

Саме таке має місце в даному випадку.

Щодо вимог до відповідача-1, то матеріалами справи підтверджується, що арбітражний керуючий ОСОБА_1 з листом вих.№ 46/30 від 19.12.2013 предявляв до ОСОБА_2 ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області вимогу № 1 виконати ухвалу господарського суду Запорізької області від 12.09.2013 у справі № 5009/3828/12 з урахуванням змін, внесених до відповідних судових рішень постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23.10.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2013 у цій справі та оплатити послуги та відшкодувати витрати ліквідатора ТОВ Інформсервіс арбітражного керуючого ОСОБА_1 в розмірі 11944,68 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1

Однак, у відповідь ОСОБА_2 ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області листом вих.№ 5421 від 25.12.2013 вказала на безпідставність вимог арбітражного керуючого, пояснюючи тим, що в судових рішеннях не визначено порядку виконання та не передбачено перерахування коштів на рахунок арбітражного керуючого ОСОБА_1, а також зазначаючи про те, що згідно зі ст.14, 31 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом витрати ліквідатора та вартість послуг ліквідатора відшкодовуються в ході ліквідаційної процедури в першу чергу задоволення, а вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Під час розгляду даної справи в суді відповідачем-1 надано його відповідь (лист від 09.03.2016 № 2041/10/08-23-10-05) на звернення позивача про підписання акту звірки, де наголошується на відсутності заборгованості ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області перед позивачем, оскільки арбітражний керуючий ОСОБА_1 під час реорганізації ОСОБА_2 ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області не заявив у встановленому порядку в період з 19.12.2014 по 20.02.2015 грошові вимоги, а тому вони є погашеними на підставі ч.5 ст.112 ЦК України в звязку з пропуском строку і в звязку з погашенням до передавального акту між ОСОБА_2 ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області та ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області кредиторську заборгованість перед ОСОБА_1 не включено.

Відмова відповідача-1 у виплаті арбітражному керуючому ОСОБА_1 суми оплати послуг та відшкодування витрат ліквідатора у справі про банкрутство ТОВ Інформсервіс є безпідставною та неправомірною.

Надання послуг професійного (ліцензованого) арбітражного керуючого відбувається на платній основі.

Згідно з ч.4 ст.3-1 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом арбітражний керуючий має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Ч.ч.10, 12 ст.3-1 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом встановлено, що оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого у звязку з виконанням ним своїх обовязків здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника. Розмір та порядок оплати послуг арбітражного керуючого за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється комітетом кредиторів та затверджується господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але в розмірі не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 14 ст.3-1 того ж Закону звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого затверджується рішенням комітету кредиторів (якщо такий комітет утворюється) та ухвалою господарського суду.

Отже, Законом встановлено спеціальні джерела оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, а саме за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника і законодавцем передбачено обов'язок кредитора чи боржника оплатити послуги та відшкодувти витрати арбітражного керуючого згідно із затвердженим судом відповідним звітом арбітражного керуючого.

У справі № 5009/3828/12 про банкрутство ТОВ Інформсервіс джерела оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого ОСОБА_1 остаточно визначені постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2013 у цій справі, якою встановлено здійснювати виплати за рахунок коштів кредиторів пропорційно до їх кредиторських вимог, зокрема за рахунок ОСОБА_2 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області - у сумі 11944,68 грн.

Ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду.

Ухвала господарського суду про затвердження звіту ліквідатора, яка є кінцевою у справі про банкрутство та з якою завершується провадження у справі про банкрутство, є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке є обовязковим.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 статті). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.2 статті).

Як зазначалося вище, позивач направив ОСОБА_2 ОДПІ Головного управління Міндоходів у Запорізькій області вимогу про оплату послуг та витрат з листом вих.№ 46/30 від 19.12.2013.

Належні докази направлення - фіскальний чек від 20.12.2013 з описом вкладення у цінний лист цієї вимоги представлені, а рекомендованим повідомленням про вручення цінного листа підтверджується його отримання ОСОБА_2 ОДПІ Головного управління Міндоходів у Запорізькій області 24.12.2013.

Відтак, на визначених законом підставах - на підставі судового рішення - постанови Вищого господарського суду України від 12.12.2013 у справі № 5009/3828/12 та ст.530 ЦК України у ОСОБА_2 ОДПІ Головного управління Міндоходів у Запорізькій області виникло зобовязання сплатити позивачу суму оплати послуг та витрат ліквідатора в розмірі 11944,68 грн. у встановлений ч.2 ст.530 ЦК України строк.

Постановою Кабінету Міністрів України № 311 від 06.08.2014 Про утворення територіальних органів державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України прийнято рішення про реорганізацію територіальних органів доходів і зборів України шляхом приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби України.

Згідно з вказаною Постановою КМУ реорганізовано і ОСОБА_2 ОДПІ Головного управління Міндоходів у Запорізькій області.

10.12.2014 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про прийняття рішення про припинення юридичної особи - ОСОБА_2 ОДПІ Головного управління Міндоходів у Запорізькій області шляхом реорганізації, що підтверджено представленим відповідачем-1 витягом з ЄДР.

21.11.2014 було зареєстровано ОСОБА_2 обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Згідно з Положенням про ОСОБА_2 обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Запорізькій області із змінами, зареєстрованими 23.11.2015, ОСОБА_2 обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області є правонаступником усіх прав та обовязків ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (п.1 Положення).

Відтак, в результаті правонаступництва обовязок сплатити арбітражному керуючому ОСОБА_5 суму оплати послуг та витрат ліквідатора в розмірі 11944,68 грн. перейшло до правонаступника ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області відповідача-1, тому позивач обґрунтовано та правомірно заявив позов саме до останньої.

Одразу ж слід зазначити про неправомірність заперечень відповідача-1 про те, що оскільки арбітражний керуючий ОСОБА_1 під час реорганізації ОСОБА_2 ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області не заявив у встановленому порядку в період з 19.12.2014 по 20.02.2015 грошові вимоги, ці вимоги є погашеними в звязку з пропуском строку на підставі ч.5 ст.112 ЦК України і в звязку з погашенням до передавального акту між ОСОБА_2 ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області та ОСОБА_2 ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області кредиторську заборгованість перед ОСОБА_1 не включено.

Так, ст.104 ЦК України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників.

Згідно з ч.2 ст. 107 ЦК України після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обовязків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами.

Відповідач-1 веде мову про встановлений строк для заявлення вимог кредиторами, але залишає поза увагою чи замовчує, що грошові обовязки, які виникли з передбачених законом підстав, не можуть бути не відображені в балансі установи та в передавальному акті при реорганізації.

Зазначення відповідачем-1 про погашення вимог в силу ч.5 ст.112 ЦК України є в даному випадку безпідставним, оскільки ст.112 розповсюджує дію на відносини при ліквідації юридичної особи, але не реорганізації.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, п.п.1, 7 ст.193 якого встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

З викладеного вище слідує, що відповідач-1 в порушення вимог закону не виконав зобовязання з оплати позивачу суми оплати послуг та ліквідатора в розмірі 11944,68 грн. у встановлений семиденний строк з дня отримання від позивача вимоги про оплату і проти такої оплати необґрунтовано заперечує.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача-1 11944,68 грн. суми оплати послуг та витрат ліквідатора є правомірними та обґрунтованими.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період прострочення виконання зобовязання з 01.01.2014 по 31.12.2015, який визначений позивачем правомірно, позивач на суму простроченої заборгованості нарахував 3% річних, що склало 716,68 грн., а також розрахував суму втрат від інфляції, яка склала 9430,84 грн., що відповідає положенням ст.625 Цивільного кодексу України.

Надані позивачем розрахунки визнані судом вірними.

Відповідач-1 доказів сплати заявлених до стягнення сум на момент розгляду справи суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги до відповідача-1 підлягають задоволенню судом.

Викладені в описовій частині рішення заперечення відповідача не можуть бути прийняті до уваги внаслідок вище вказаного (щодо реорганізації), а також в звязку з наступним.

Твердження відповідача-1 про порушення позивачем правил підсудності є помилковим.

Так, у відповідності до ст.4-1 ГПК України господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

В даному випадку спір виник із правовідносин з банкрутства, які врегульовано Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Оплата послуг арбітражного керуючого, як і відшкодування витрат має відбуватися у межах справи про банкрутство, якщо на момент виникнення спору триває провадження у справі. У випадку ж виникнення такого спору після завершення провадження у справі про банкрутство арбітражний керуючий вправі звернутися до господарського суду з відповідним позовом про стягнення коштів, які йому належать до оплати.

В силу характеру правовідносин суду адміністративної юрисдикції такий спір не підсудний.

Зазначення відповідачем-1 про нездійснення ОСОБА_2 ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області оплати послуг та витрат в звязку з невизначенням в постанові Вищого господарського суду України від 12.12.2013 у справі № 5009/3828/12 порядку виконання судового рішення є недоречним і з цього приводу додатково наголошується, що обовязок відповідача-1 перед позивачем сплатити кошти виник на передбачених законом підставах з судового рішення (постанови Вищого господарського суду України від 12.12.2013 у справі № 5009/3828/12). Також обовязок оплати послуг та витрат ліквідатора за рахунок визначених судом джерел виплат ґрунтується на нормах Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. І ухилення від виконання цього обовязку на вимогу позивача свідчить лише про правову недобросовісність ОСОБА_2 ОДПІ.

Твердження відповідча-1 про безпідставність нарахування 3% річних та втрат від інфляції в звязку з незазначенням в постанові ВГСУ про виконання грошового зобовязання також є недоречними, оскільки визначення природи зобовязання, вираженого у грошовій сумі, є безальтернативним, а за порушення та прострочення такого зобовязання згідно із ст.625 ЦК України виникає зобовязання на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Твердження про безпідставність вимог позивача в звязку з заявленням до стягнення коштів, які задовольняються лише за рахунок майна боржника (ТОВ Інформсервіс), а згідно зі ст.31 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними, суперечать обставинам справи та положенням цього ж Закону, оскільки постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2013 у справі № 5009/3828/12 однозначно визначені суми оплати послуг та витрат ліквідатора та джерела виплат за рахунок коштів кредиторів пропорційно.

Зауваження на тому, що ОСОБА_2 ОДПІ утримується за рахунок коштів державного бюджету, про те, що ОДПІ не являється розпорядником коштів і т.п. також не є обґрунтованими.

В будь-якому разі згідно з ч.1 ст. 625, ч.1 ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином і боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади.

Відповідач-1 заявив про застосування до вимог позивача строку позовної давності, але є помилковим вказання відповідача-1 на пропуск строку позовної давності.

Заявлені вимоги являють собою суми основної заборгованості і загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України) по вимогах не сплинула.

Неустойкою, до стягнення якої ст.258 ЦК України встановлено скорочену позовну давніть в один рік, заявлені суми (в тому числі і 3% річних, втрати від інфляції) не являються.

Таким чином, строк позовної давності позивачем не пропущений.

Стосовно вимог до відповідача-2 матеріалами справи підтверджується, що позивач предявляв до ВП ЗАЕС ДП НАЕК Енергоатом вимогу № 1 про виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 12.09.2013 у справі № 5009/3828/12 з урахуванням змін, внесених до відповідних судових рішень постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23.10.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 12.12.2013 у цій справі та оплату послуг та відшкодування витрат ліквідатора ТОВ Інформсервіс арбітражного керуючого ОСОБА_1 в розмірі 2360,32 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1

Належні докази направлення - фіскальний чек від 20.12.2013 з описом вкладення у цінний лист цієї вимоги позивачем представлені, а рекомендованим повідомленням про вручення цінного листа підтверджується його отримання 24.12.2013 відповідачем-2.

Відтак, з тих же підстав, що і у відповідача-1 - на підставі судового рішення та ст.530 ЦК України у ВП ЗАЕС ДП НАЕК Енергоатом виникло зобовязання сплатити позивачу суму оплати послуг та витрат ліквідатора в розмірі 2360,32 грн. в встановлений ч.2 ст.530 ЦК України строк.

Обовязок зі сплати вказаної суми відповідач-2 не виконав, у звязку з чим позивач подав до господарського суду позов про її стягнення разом з вимогами про стягнення згідно зі ст.625 ЦК України 1863,57 грн. втрат від інфляції та 141,62 грн. 3% річних за прострочення зобовязання за період з 01.01.2014, що є правомірним по тих же мотивуваннях, що приведені вище стосовно вимог до відповідача-1.

Водночас, під час розгляду справи в суді відповідачем-2 сума основної заборгованості в розмірі 2360,00 грн. сплачена, що підтверджено представленим відповідачем-2 платіжним дорученням № 3778 від 30.03.2016 з призначенням платежу про оплату заборгованості за виконання послуг ліквідатора за постановою ВГСУ від 12.12.2013 по справі № 5009/3828/12 з відміткою банку від 01.04.2016 про виконання перерахунку ФОП ОСОБА_1 суми 2360,32 грн.

Позивачем, в свою чергу, представлено банківську виписку по його рахунку за 01.04.2016, якою також підтверджується зарахування коштів.

За таких обставин, провадження у справі за вимогами позивача до відповідача-2 про стягнення 2360,32 грн. заборгованості з оплати послуг та витрат ліквідатора слід припинити на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України в звязку з відсутністю предмета спору.

Як зазначалося в описовій частині рішення, позивач відмовився від заявлення до стягнення з відповідача-2 суми 1863,57 грн. втрат від інфляції та суми 141,62 грн. 3% річних. Відмову пояснив добровільною згодою ВП ЗАЕС ДП НАЕК Енергоатом оплатити послуги та витрати ліквідатора, що, зокрема, послідувало з адресованого йому листа відповідача-2 від 11.03.2016 вих.№ 42-25/6099, а також досягнення взаємної згоди по вимогах в звязку з добровільною оплатою послуг та витрат ліквідатора ТОВ Інформсервіс.

Заявлену позивачем відмову від позову судом прийнято, враховуючи, що ця відмова не порушує будь-чиїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Наслідки відмови від позову судом розяснені .

Провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі ст.80 п.4 ГПК України.

Судом зазначається, що при розгляді даної справи враховано практику Вищого господарського суду України по таких спорах, зокрема висновки ухвали ВГСУ від 12.12.2013 у справі № 5009/3828/12, постанови ВГСУ від 24.07.2012 у справі № 17/5026/204/2012.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір по вимогах до відповідача-1 покладається та останнього. За вимогою про стягнення з відповідача-2 суми 2360,32 грн. оплати послуг та витрат ліквідатора покладається на відповідача-1, оскільки спірна сума плачена після предявлення позову. В решті вимог до відповідача-2 судовий збір залишається за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, п.п.1-1, 4 ст. 80, ст.ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Позовні вимоги до відповідача-1 - ОСОБА_2 обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (71503, м.Енергодар Запорізької області, пр.Будівельників, 17, ) на користь арбітражного керуючого ОСОБА_1 (69000, АДРЕСА_1; адреса для листування: 69037, м.Запоріжжя, а/с 411, ідент.№ НОМЕР_1) 11944 /одинадцять тисяч дев`ятсот сорок чотири/ грн. 68 коп. заборгованості з оплати послуг та витрат ліквідатора у справі № 5009/3828/12 про банкрутство ТОВ Інформсервіс, м. Запоріжжя, 9430 /дев`ять тисяч чотириста тридцять/ грн. 84 коп. втрат від інфляції, 716 /сімсот шістнадцять/ грн. 68 коп. 3% річних та 1150 /одну тисячу сто пятдесят/ грн. 63 коп. витрат по судовому збору.

Провадження у справі за вимогами до відповідача 2 - відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про стягнення 2360 грн. 32 коп. заборгованості з оплати послуг та витрат ліквідатора у справі № 5009/3828/12 про банкрутство ТОВ Інформсервіс, м. Запоріжжя припинити за відсутністю предмета спору.

Відмову позивача від позову в частині вимог про стягнення з відповідача 2 - відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом 1863 грн. 57 коп. втрат від інфляції та 141 грн. 62 коп. 3% річних прийняти. Провадження у справі в цій частині припинити в звязку з прийняттям відмови від позову.

Стягнути з відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (71504, м.Енергодар Запорізької області, вул.Промислова, 133, ) на користь арбітражного керуючого ОСОБА_1 (69000, АДРЕСА_1; адреса для листування: 69037, м.Запоріжжя, а/с 411, ідент.№ НОМЕР_1) 122 /сто двадцять дві/ грн. 93 коп. витрат по судовому збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя Р.Ніколаєнко

Рішення оформлено та підписано 15.04.2016.