ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Справа № 910/19797/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Вовка І.В. (головуючого, доповідача),
Нєсвєтової Н.М., Черкащенка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу житлово-будівельного кооперативу "Хімік-18" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 року у справі № 910/19797/15 за позовом публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до житлово-будівельного кооперативу "Хімік-18" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 73 367,75 грн., інфляційних сум 13 251,51 грн., 3 % річних у сумі 4 153,73 грн., пені в сумі 577,21 грн. та штрафу в сумі 3 668,39 грн. у зв'язку з порушенням зобов'язання з оплати за надані послуги з водопостачання та водовідведення в період з 01.07.2012 року по 30.06.2014 року за договором на послуги водопостачання та водовідведення від 03.12.2003 року № 03475/407.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.10.2015 року (суддя Отрош І.М.) позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 73 367,75 грн., 13 251,51 грн. інфляційних сум, 3 % річних у сумі 4 153,73 грн., пеню в сумі 577,21 грн. та штраф в 3 668,39 сумі грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 року (судді: Алданова С.О., Дикунська С.Я., Коршун Н.М.) зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач вважає, що судами попередніх інстанцій порушено і неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ними рішення скасувати, та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відзиві на касаційну скаргу позивач вважає, що судові рішення у справі є законними та просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, що між сторонами було укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення від 03.12.2003 року № 03475/407, за умовами якого позивач (постачальник) зобов'язується надавати послуги з постачання питної води та водовідведення, а відповідач (абонент) зобов'язується розраховуватися за вищезгадані послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 року № 65.

Підпунктом а) пункту 2.1 договору встановлено, що постачальник забезпечує постачання питної води відповідно до ДОСТу 2874-82 "Вода питна".

Відповідно до пп. а) п. 2.2 договору абонент сплачує вартість наданих послуг за тарифами, встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством. У разі зміни тарифів сплата послуг абонентом здійснюється за новим тарифом з часу його введення в дію без внесення змін до цього договору.

Згідно з п. 2.3 договору абонент в кінці кожного місяця направляє до постачальника свого повноважного представника з письмовою інформацією, згідно з додатком № 1 до даного договору, щодо об'єму спожитих ним послуг з водопостачання (водовідведення) за останній місяць, для проведення звірки розрахунків з постачальником та підписання відповідного акту.

Кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показників водолічильника здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента. Для абонентів із стабільним об'ємом водоспоживання (або незначним коливанням), зняття показників може здійснюватись один раз на квартал (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно до показників водолічильника, та інших способів визначення об'ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності до п. 21.2 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах і селищах України.

Пунктом 3.4 договору встановлено, що абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому чинним законодавством у п'ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи. Постачальник інформує абонента про розмір діючих тарифів у платіжних документах, що направляються щомісячно до банківської установи.

У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов'язаний у 5-ти денний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки даних та підписання відповідного акту в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом (п. 3.5 договору).

Відповідно до п. 3.6 договору постачальник щомісячно направляє до банківської установи абонента платіжний документ (дебетове повідомлення, вимогу-доручення, тощо) для оплати за надані йому послуги згідно з цим Договором. Оплата проводиться шляхом зарахування грошових коштів, що надійшли від абонента на розрахунковий рахунок постачальника. У разі утворення заборгованості за надані послуги, всі кошти, що надходять від абонента, першочергово зараховуються в погашення боргу. Оплата може проводитися абонентом за згодою постачальника іншими способами, що не заборонені законодавством.

Згідно з п. 7.1 договору даний договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

За період з 01.07.2012 року по 30.06.2014 року позивач здійснив водопостачання та надав відповідачу послуги водовідведення на суму 291081,30 грн., що підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи копіями актів про зняття показань з приладів обліку (вказані акти підписані відповідачем), розшифровками рахунків абонента за спірний період.

Відповідач оплатив надані послуги за договором за період з 01.07.2012 року по 30.06.2014 року в загальному розмірі 217713,55 грн., що підтверджується копіями банківських виписок та копіями зведених відомостей розщеплення сплат КП ГІОЦ за спірний період, копіями платіжних доручень (з призначенням платежу - по коду 3-651), реєстрами надходження грошових коштів від відповідача, а також відображено у розгорнутому розрахунку заборгованості відповідача по коду 3-651.

Разом з тим, сума грошових коштів у розмірі 62576,59 грн., яка була сплачена відповідачем у період з серпня по жовтень 2012 року, була зарахована позивачем в рахунок погашення заборгованості за попередній період.

За актами про зняття показань з приладів обліку та розшифровок рахунків абонента за спірний період, нарахування за постачання води та надання послуг водовідведення здійснювалось позивачем за особовими рахунками № 3-220-47; № 3-220-56; № 3-220-57; № 3-220-58; № 3-220-59 та № 3-220-60 - тобто за рахунками для здійснення розрахунків за холодну воду та відповідний об'єм стоків холодної води.

Здійснюючи оплату за спожиті послуги за договором відповідач у платіжних дорученнях вказував призначення платежу - реквізити договору та відповідний код - 3-50651 або 3-651.

Так, код 3-651 присвоєний відповідачу для особових рахунків № 3-220-47; № 3-220-56; № 3-220-57; № 3-220-58; № 3-220-59 та № 3-220-60 для здійснення розрахунків за холодну воду та відповідний об'єм стоків; код 3-50651 - для особового рахунку № 3-220-50 для здійснення розрахунків за холодну воду в складі гарячої води та відповідний об'єм стоків.

На думку позивача, у відповідача виникла заборгованість за договором водопостачання та водовідведення у розмірі 73367,75 грн. за період з 01.07.2012 року по 30.06.2014 року.

Предметом даного судового розгляду є вимоги постачальника про стягнення із абонента заборгованості, 3 % річних, інфляційних сум, пені та штрафу у зв'язку з порушенням зобов'язання з оплати за надані послуги водопостачання і водовідведення за договором про надання таких послуг.

Висновок судів попередніх інстанцій про задоволення позову про стягнення заборгованості, 3 % річних, інфляційних сум, пені та штрафу обґрунтовано встановленням обставин порушення договірного зобов'язання абонентом з оплати наданих послуг з холодного водопостачання та водовідведення за спірний період.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Стаття 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" передбачає надання послуг з питного водопостачання на підставі договору з підприємством питного водопостачання.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, дійшовши висновку про правильність зарахування позивачем грошових коштів в сумі 62 576,59 грн., сплачених відповідачем у серпні-жовтні 2012 року в рахунок погашення заборгованості за попередній період - з травня 2007 року по червень 2012 року - суди послалися на умови договору щодо можливості такого зарахування, але не навели правових підстав для застосування таких умов договору, і безпідставно вдалися до з'ясування обставин наявності у відповідача боргу з водопостачання та водовідведення в період з травня 2007 року по червень 2012 року, оскільки заборгованість за вказаний період часу знаходиться поза межами предмета даного спору.

Водночас, пунктом 3.13 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190 визначено, що суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення.

Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень), фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності.

Обсяг гарячого водопостачання, переданий споживачам виконавцем послуг з постачання гарячої води, ураховується в загальному обсязі стічних вод споживачів і оплачується ним за договором з виробником на підставі показів засобів обліку або в порядку, обумовленому договором.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що центральний тепловий пункт, від якого здійснюється теплопостачання житлового будинку № 89 на просп. Маяковського, перебуває на балансі ПАТ "Київенерго", а тому у позивача відсутні підстави для нарахування та стягнення грошових коштів за холодну воду, яка використана на потреби гарячого водопостачання (щодо вказаного теплового пункту).

При цьому, відхиливши доводи відповідача про безпідставне зарахування позивачем сплачених коштів в рахунок оплати за постачання холодної води в складі гарячої, у зв'язку з зазначенням споживачем у призначеннях платежу кодів особових рахунків для здійснення розрахунків за холодне водопостачання і стоки, та за холодну воду в складі гарячої та її стоки, суди попередніх інстанцій не з'ясували, чи передбачено умовами укладеного між сторонами договору надання послуг з постачання холодної води для приготування гарячої та за наслідками з'ясованих обставин не навели правової оцінки оплатам відповідача за такі послуги.

Разом з цим, задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги у заявленому розмірі, в порушення ст. 43 ГПК України суди обох інстанцій не встановили обсягів таких послуг, не перевірили обґрунтованості її розрахунків та не навели розрахунків, з яких вони виходили, задовольняючи позов про стягнення грошових коштів, і не спростували доводів відповідача про відсутність спірної заборгованості.

Отже, висновки попередніх судових інстанцій про задоволення позову про стягнення заборгованості за договором, інфляційних сум, 3 % річних, пені та штрафу слід визнати передчасними та такими, що не ґрунтуються на повному дослідженні обставин справи і доказів у ній.

За таких обставин, оскаржені судові рішення не можна визнати законними й обґрунтованими, і тому вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене і вирішити спір з дотриманням вимог закону.

З огляду наведеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу житлово-будівельного кооперативу "Хімік-18" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 року та рішення господарського суду міста Києва від 19.10.2015 року скасувати, і справу № 910/19797/15 передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Головуючий суддя І.Вовк

Судді Н.Нєсвєтова

М.Черкащенко