РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2016Справа №910/2883/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Завод "Ленінська кузня";

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

про стягнення 84 673,56 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Головко І. І., представник, довіреність № 1/251 від 22.05.2015 р.;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 55 062,00 грн. основного боргу, 29 868,09 грн. інфляційної складової боргу, 2 144,70 грн. трьох відсотків річних, а також 1 378,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2016 року порушено провадження у справі № 910/2883/16, розгляд справи призначено на 17.03.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2016 року відкладено розгляд справи до 31.03.2016 р.

У судовому засіданні 31.03.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулось на адресу суду і підтверджує факт отримання ухвали господарського суду представником відповідача 23.02.2016 р.

Відповідач не направив в судове засідання своїх повноважних представників, не надав письмовий відзив на позовну заяву, а також не заперечив позовні вимоги по суті.

Будь яких клопотань щодо відкладення розгляду справи на іншу дату від відповідача через канцелярію господарського суду не надходило.

З огляду на неявку представника відповідача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством „Завод „Ленінська кузня" (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 02.12.2013 року було укладено договір оренди N9320-13 (надалі договір), згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування на умовах оренди нежилі приміщення , інв. №000037 загальною площею 144,0 кв.м. (надалі - об'єкт оренди) за адресою: АДРЕСА_2.

За актом приймання-передачі від 01.02.2014р. відповідач отримав в користування об'єкт оренди.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з п.п. 5.1.1. договору з 01 лютого 2014 року по 30 квітня 2014 року (включно) розмір орендної плати за об'єкт оренди складає 7712,00 грн. за кожний календарний місяць оренди. З 01 травня 2014 року розмір орендної плати за об'єкт оренди складає 20 000,00 грн. за кожний календарний місяць оренди. Розмір орендної плати підлягає щомісячному коригуванню відповідно до коригуючого коефіцієнту

Пунктом 5.4. договору встановлено, що плата за оренду сплачується орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця щомісячно до 20 числа місяця, що передує оплачуваному на підставі рахунків, виставлених орендодавцем.

З матеріалів справи вбачається, що угодою від 30.01.2015 року, договір оренди №320-13 від 02.12.2013 року було розірвано з 01.02.2015 року, та відповідно до акта повернення приміщення від 30.01.2015 року об'єкт оренди було повернуто орендодавцю.

Позивач зазначає, що станом на день розгляду справи відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором оренди №320-13 від 02.12.2013 в повному обсязі, остаточних розрахунків з позивачем не провів.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до ст. 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи було встановлено, що відповідач в порушення покладеного на нього законом та договором обов'язку по сплаті орендних платежів за користування спірним нежилим приміщенням в повному обсязі не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 55 062,00 грн.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач жодних заперечень та доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві, суду не надав.

Факт наявності боргу у відповідача за договором оренди № 320-13 від 02.12.2013 року у сумі 55 062,00 грн. позивачем належним чином доведений та відповідачем не спростований. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Завод "Ленінська кузня" в частині стягнення суми основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором оренди, позивачем нараховано 29 868,09 грн. інфляційної складової боргу та 2 144,70 грн. трьох відсотків річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (нарахування пені) та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором, позивачем були правомірно нараховані відповідачу інфляційні втрати та три проценти річних.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 29 868,09 грн. інфляційної складової боргу та 2 144,70 грн. трьох відсотків річних, суд вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 75 82-85 ГПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (інд. 02140, АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Завод "Ленінська кузня" (04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 26, ) 55 062 (п'ятдесят п'ять тисяч шістдесят дві) грн. 00 коп. заборгованості, 29 868 (двадцять дев'ять тисяч вісімсот шістдесят вісім) грн. 09 коп. інфляційних втрат, 3% річних у розмірі 2 144 (дві тисячі сто сорок чотири) грн. 70 коп. та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 04.04.2016 р.