Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

07 квітня 2016р. справа №927/265/16

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Хімагроекспорт, вул. Героїв Сталінграда, 22А, офіс 301, м. Черкаси, 18000

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Білорусь, вул. Леніна, 21, с. Бурівка, Городянський район, Чернігівська область, 15143

про стягнення 76237,58 грн.

Суддя Федоренко Ю.В.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: не зявився.

В судовому засіданні 07.04.2016 оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Хімагроекспорт звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Білорусь заборгованості в сумі 76237,58 грн., з яких 72000,00 грн. основного боргу, 1195,40 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 3042,18 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки №09/07/15 від 16.07.2015 щодо повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем товар.

04.04.2016 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання № 64/01-04 від 01.04.2016, в якому останній у звязку з неможливістю направити представника ТОВ «Хімагроекспорт» у судове засідання 07.04.2016 просить здійснити розгляд справи без присутності його повноважного представника за наявними документами у матеріалах справи, яке задоволено судом.

Оскільки вказане клопотання не порушує права та охоронювані законом інтереси сторін судом воно задоволено.

В судове засідання 07.04.2016 повноважний представник відповідача не зявився.

Про час та місце проведення судового засідання позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення № 590 та 612 від 29.03.2016 (а.с.41, 42). Причини неявки уповноваженого представника відповідача суду не відомі.

Згідно із ст. 22 Господарського процесуального кодексу України участь у судовому засіданні є правом, а не обовязком сторони.

Явка представників сторін не була визнана судом обовязковою.

Враховуючи, що позивач та відповідач не скористалися своїм правом брати участь у судових засіданнях, заяв та клопотань щодо відкладення розгляду справи сторонами суду не надано, суд приходить до висновку про розгляд справи за наявними матеріалами та без участі представників сторін.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, зясувавши фактичні обставини справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Так, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч.1 та 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як свідчать матеріали справи 16.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагроекспорт» (Постачальник за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Білорусь» (Покупець за договором, відповідач у справі) укладено договір поставки №09/07/15 (далі Договір).

Згідно п. 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобовязується передавати у власність (поставляти), а Покупець приймати та оплачувати амофос (12:52) загальна кількість, асортимент, одиниці виміру, ціна за одиницю виміру та загальна вартість, умови та строки поставки і оплати яких визначена сторонами у Заявках, які є Додатками до цього Договору і становлять його невідємну частину (надалі іменується «Товар»).

Відповідно до п. 2.1 Договору ціна одиниці виміру Товару та загальна вартість кожної партії Товару визначаються сторонами в Заявках до даного Договору, які є його невідємною частиною.

На підставі погоджених сторонами Заявок, а також на підставі інших документів згідно п. 3.3 Договору, Постачальник формує для Покупця рахунок на оплату для кожної конкретної поставки Товару. В рахунку на оплату Товару зазначається Постачальником, зокрема, асортимент Товару, кількість, загальна вартість та, у разі письмової згоди сторін, витрати на транспортування (п. 2.6, 2.7 Договору).

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що розрахунки за кожну партію Товару, в тому числі відшкодування вартості транспортних витрат Постачальника (у разі поставки Товару транспортом Постачальника) здійснюються на умовах 100% (сто відсоткової) попередньої оплати в безготівковому порядку протягом 2-х банківських днів з дати отримання рахунку-фактури Покупцем на товар виставлений на підставі відповідної двосторонньої погодженої Заявки, якщо інше не передбачено Заявками до даного Договору.

Згідно п. 3.3 та 3.4 Договору оплата здійснюється шляхом переказу Покупцем грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок Постачальника, на підставі виставлених рахунків-фактур Постачальника, в строки та на умовах згідно Додатків до даного Договору. Товар вважається сплаченим з моменту надходження в повному обсязі грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Розрахунок за фактично одержану партію Товару здійснюється Покупцем на підставі належним чином оформлених актів приймання-передачі Товару та/або товарно-транспортних, видаткових накладних (залежно від умов поставки Товару) та рахунків-фактур Постачальника (п. 3.5 Договору).

Згідно п. 4.1 Договору поставка Товару здійснюється на підставі замовлень (Заявок) Покупця, форма яких встановлена в Додатку №1 до цього Договору, погоджених з Постачальником, викладених у письмовому вигляді та переданих факсом (з обовязковим надсиланням оригіналів) або особисто.

Відповідно до п. 4.5 та 4.7 Договору поставка Товару здійснюється Постачальником окремими партіями автомобільним чи іншим транспортом по реквізитам Покупця, якщо інше не вказано в Заявках на поставку кожної партії Товару. За домовленістю сторін поставка може здійснюватись транспортом покупця (конкретизується в Заявках до Договору). Поставка Товару, за домовленістю сторін, може здійснюватись на умовах EXW (передано на складі Постачальника) або на умовах СРТ (перевезення сплачено до місця, вказаного Покупцем) або згідно інших міжнародних правил по тлумаченню термінів «Інкотермс» в редакції 2000року (конкретизується в Заявках до Договору).

Строк поставки кожної окремої партії Товару визначається в Заявках на Товар, але не повинен перевищувати 30 (тридцять) календарних днів з моменту надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Датою поставки (відвантаження) Товару вважається дата, вказана в залізничній або товаротранспортній накладній в пункті відвантаження Товару (пункт передачі Товару) Перевізнику. При поставці Товару само вивозом зі складу Постачальника, датою поставки (відвантаження) вважається дата передачі Товару Перевізнику або іншій особі, яка буде призначена Покупцем.

Згідно п. 4.4 Договору партією Товару, вважається обсяг товару погоджений сторонами в одній заявці на одну дату поставки та в один пункт призначення, якщо інше не вказано в самій заявці.

Відповідно до п. 5.3 Договору Покупець приймає та перевіряє Товар за кількістю та якістю в місці отримання Товару Покупцем. Товар вважається прийнятим Покупцем за кількістю у відповідності до специфікації на Товар (пакувальним листом, залізничної та видаткової накладної), а за якістю на підставі відповідних сертифікатів якості.

16 липня 2016 року сторонами на виконання умов Договору була оформлена Заявка на придбання Товару Амофос (біг-бег) (12:52) у кількості 129,6 тн, загальна вартість товару складає 1944000,00 грн., на умовах 100% передплата на розрахунковий рахунок Постачальника, термін поставки Товару на протязі 15 діб з моменту надходження коштів згідно рахунку на поточний рахунок Постачальника (додаток № 1 до Договору) Заявка підписана повноважними представниками сторін та скріплена печатками підприємств.

Відповідно до поданої та погодженої сторонами Заявки позивачем був виставлений рахунок-фактура № СФ-0000021 від 15.07.2015 на суму 1944000,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідач оплатив кошти в сумі 1944000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3220 від 17.07.2015 з призначенням платежу «за амофос зг. рах.№21 від 15.07.2015р., в т.ч. ПДВ 20% 234000,00 грн.» (а.с.15).

Позивач відповідно до умов Договору поставив відповідачу товар за залізничною накладною № 44088599 від 20.07.2015, видатковою накладною № РН-0000031 від 28.07.2015 у кількості 134,400 тн. загальною вартістю 2016000,00 грн. (а.с.19) за довіреністю № 133 від 23.07.2015 (а.с.20). Позивачем 28 липня 2015 року на виконання умов Договору було виставлено рахунок-фактуру № СФ-0000038 від 28.07.2015 на суму 72000,00грн.

Відповідач товар у кількості 134,400 т. на загальну суму 20160000 грн. прийняв, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача який скріплено відбитком печатки товариства. При цьому судом враховується, що відповідачем довіреність була видана його представнику на отримання товару у кількості 135 т., тобто на суму, яка не перевищує кількості та вартості отриманого представником товару.

Претензій щодо якості та кількості поставленого позивачем (Постачальником) товару від відповідача (покупця) не надходило.

Доказів про оплату отриманого товару на суму 72000 грн. суду не надано.

Сторони домовились, що якщо за кількістю згідно залізничної (товарно-транспортної) накладної буде відвантажено товару більше ніж оплачено, то Постачальник доплачує відповідну суму протягом 5 (пяти) банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури на фактично відвантажений Товар. Якщо згідно залізничної (товарно-транспортної) накладної буде відвантажено товару менше ніж оплачено, то за письмовим зверненням Покупця отримана переплата здійснена з перевищенням величини вартості фактично отриманого Товару підлягає поверненню протягом 5 (пяти) банківських днів з моменту письмового звернення Покупця Постачальнику або заліку в послідующих відвантаженнях з врахуванням всіх можливих змін умов Договору (п. 5.8 Договору).

13 серпня 2015 року позивач на адресу ТОВ «Білорусь» направив вимогу № 2-08 з проханням повернути борг за отриманий та неоплачений товар, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 988 від 13.08.2015. Вимога була отримана відповідачем 17.08.2015 уповноваженою особою ОСОБА_1, про що свідчить підпис на вище вказаному рекомендованому повідомленні. Проте відповіді на дану вимогу позивач не отримав.

13 листопада 2015 року позивач направив повторну вимогу №2-10 від 30.10.2015 з проханням про здійснення оплати за отриманий товар, що підтверджується наявним у матеріалах справи фіскальним чеком № 0062817 від 13.11.2016 про направлення повідомлення № 38718, проте відповіді на повторну вимогу також отримано не було.

Отже, враховуючи вище викладене позивачем заявлено до стягнення суму боргу в розмірі 72000,00 грн.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обовязок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України покладено на сторони та інших учасників судового процесу. При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності боргу, письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів, або ж фактів, що заперечують викладені позивачем позовні вимоги.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, посилання позивача на п. 5.8 Договору як на підставу оплатити надлишково відвантажений та отриманий відповідачем товар, до уваги не приймається, оскільки цим пунктом договору встановлено, що Постачальник, тобто позивач у справі, доплачує суму поставленого і неоплаченого товару.

Разом із тим, відповідно до ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У даному випадку п.5.8 Договору у частині оплати товару Постачальником суперечить ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України, якою передбачено зобовязання покупця прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, визнати недійсним повністю чи у певній частині повязаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Пунктом 2.3 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» (далі Постанова № 11) передбачено: «Якщо, вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, повязаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, він, керуючись пунктом 1 частини першої статті 83 ГПК, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині із застосуванням за необхідності й наслідків визнання недійсним нікчемного правочину (абзац другий частини пятої статті 216 ЦК України). Реалізація господарським судом цього права здійснюється незалежно від наявності відповідного клопотання сторони (на відміну від припису пункту 2 частини першої тієї ж статті ГПК)».

Таким чином, суд приходить до висновку, що п. 5.8 Договору поставки №09/07/15 від 16.07.2015, укладено між ТОВ «Хімагроекспорт» та ТОВ «Білорусь», має бути визнаний частково недійсним, а саме в частині: «Якщо за кількістю згідно залізничної (товарно-транспортної) накладної буде відвантажено товару більше ніж оплачено, то Постачальник доплачує відповідну суму протягом 5 (пяти) банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури на фактично відвантажений Товар».

Як встановлено ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідно до ст. 670 Цивільного кодексу України якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов'язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.

Доказів оплати за отриманий відповідачем товар на загальну суму 72000 грн. відповідачем суду не надано.

За таких обставин, сума боргу підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано 1195,40 грн. 3% річних та 3042,18 грн. інфляційних втрат за період з 27.08.2015 по 15.03.2016.

Дослідивши подані розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат, суд доходить висновку, що їх розраховано вірно, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

За таких обставин позов задовольняється повністю.

Судовий збір покладається на відповідача відповідно до ст..49 ГПК України.

Керуючись ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Визнати перше речення пункту 5.8 Договору поставки № 09/07/15 від 16.07.2015: «Якщо за кількістю згідно залізничної (товарно-транспортної) накладної буде відвантажено товару більше ніж оплачено, то Постачальник доплачує відповідну суму протягом 5 (пяти) банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури на фактично відвантажений Товар» недійсним.

2. Позов задовольнити повністю і стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Білорусь, вул. Леніна, 21, с. Бурівка, Городянський район, Чернігівська область, 15143, код 38232619, на користь Товариства з обмеженою „Хімагроекспорт, вул. Героїв Сталінграда, 22А, офіс 301, м. Черкаси, Черкаська область, 18000, код 39669736, 72 000,00 грн. боргу, 1 195,40 грн. 3% річних, 3 042,18 грн. інфляційних втрат та 1 378,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 07.04.2016р.

Суддя Ю.В.Федоренко