КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р. Справа№ 910/16939/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Михальської Ю.Б.

Рудченка С.Г.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 12.04.2016 року по справі №910/16939/15 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюсар"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2016р.

у справі №910/16939/15 (суддя Чебикіна С.О.)

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюсар"

до Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк"

про визнання недійсним договору банківського кредиту.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2016р. у справі №910/16939/15 зустрічну позовну заяву з доданими до неї документами повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Плюсар» без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.63 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 02.03.2016р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Плюсар» (далі-позивач) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права.

Публічне акціонерне товариство "Укргазпромбанк" (далі-відповідач) не скористалося своїм правом згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України та не надало суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

11.04.2016р. представником позивача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з необхідністю витребування у суду першої інстанції усіх оригіналів матеріалів справи.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення зазначеного клопотання.

Розглянувши в судовому засідання дане клопотання, дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши думку представників сторін, судова колегія вважає, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки, по-перше, положеннями ст.106 ГПК України не передбачена така можливість, як витребування оригіналів справи. По-друге, відсутня в даному випадку необхідність витребування копії інших матеріалів справи. По-третє, передані судом першої інстанції копії матеріалів оскарження є достатніми для всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи.

12.04.2016р. представник позивача подав клопотання про забезпечення звукозапису судового засідання. Судовою колегією в силу ст.81-1 ГПК України дане клопотання задоволено.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.60 ГПК України подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Згідно із п.4 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Пунктом 3 частини 1 статті 57 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Як вбачається із зустрічної позовної заяви, позивач заявив вимогу немайнового характеру про визнання недійсним договору банківського кредиту.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, немайнового характеру: 1 розмір мінімальної заробітної плати, за заяву про вжиття заходів та забезпечення позову - 0,5 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 р. станом на 01.01.2016 р. мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 378,00 грн.

Таким чином, позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. за поданий позов (1 розмір мінімальної заробітної плати за немайнову вимогу). Проте, позивачем відповідно до вимог ст.ст.33-34 ГПК України не надано суду належних та допустимих доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Крім того, як вбачається з копії зустрічної заяви позивач в додатках до неї зазначив, зокрема, докази сплати судового збору. При цьому, даний пункт був закреслений представником позивача - Дунаєв К.М. з написом «виправленому вірити». Дана обставина останнім була підтвердження 12.04.2016р. в судовому засіданні, про що свідчить СD диск. Також, представник позивача в судовому засіданні повідомив, що оригінал зустрічної позовної заяви з доданими до неї документами було помилково знищено.

Копія квитанції №ПН437178 від 01.03.2016р., яка міститься в матеріалах справи, судовою колегією не приймається до уваги в якості доказу сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі, оскільки в призначені платежу зазначено, що судовий збір сплачується за подання заяви про роз'яснення рішення ВГСУ від 10.02.2016р. по справі №910/16939/15. Крім того, судовий збір сплачений за даною квитанцією лише в розмірі 689,00 грн., тобто в меншому розмірі ніж це передбачено законом для подачі даного позову.

Судова колегія звертає увагу позивача на те, що після усунення вказаних недоліків він не позбавлений права на повторне звернення до суду з даним позовом.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, сторонами не надано.

Доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 66, 67, 99, 103-106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Плюсар" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2016 року у справі №910/16939/15 залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.03.2016 року у справі №910/16939/15 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/16939/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Ю.Б. Михальська

С.Г. Рудченко