КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2016 р. Справа№ 910/18054/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Мазуренко О.І. - представник за довіреністю від 14.07.2015 року;

від відповідача: Печерський П.М. - представник за довіреністю від 30.07.2015 року,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський»

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року

у справі № 910/18054/15 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках»

до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський»

про стягнення 588 493, 15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» звернулося до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про стягнення 588 493, 15 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі генерального договору на проведення міжбанківських операцій №ГД-11 від 05.03.2014 р. сторонами було укладено угоду міжбанківського кредиту від 27.04.2015 р., згідно якої позивач надав відповідачеві міжбанківський кредит овернайт у сумі 32 000 000,00 грн. із відсотковою ставкою 33% річних. За доводами позивача, відповідач порушив умови п. 6.1.15.1 генерального договору, а саме строк повернення коштів. 12.05.2015 р. сторонами укладено договір про реструктуризацію заборгованості №2, відповідно до якого були встановлені нові строки для повернення боргу, проте позивач вважає, що несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в період з 29.04.2015 р. по 12.05.2015 р. дає підстави вимагати від відповідача сплати пені у розмірі 588 493,15 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року у справі № 910/18054/15 позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просять рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що міжбанківський кредит надавався позивачем відповідачу з метою подальшого перерахування ПАТ «Український професійний банк». В свою чергу, повернення міжбанківського кредиту відповідачем на користь позивача повинно було відбутися за рахунок міжбанківського кредиту, повернутого ПАТ «Український професійний банк» відповідачу. З цією метою, 27.04.2015 року о 15:14, ПАТ «Український професійний банк» направив доручення до позивача про перерахування 32 000 000, 00 грн. на рахунок № 2090. Однак, доручення ПАТ «Український професійний банк» про перерахування коштів на рахунок банку не було виконане позивачем.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А., Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю. та призначено до розгляду на 27.01.2016 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду міста Києва від 27.01.2016 року, у зв'язку з перебуванням судді Руденко М. А. на лікарняному, справу № 910/18054/15 передано до розгляду колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча, Пономаренко Є. Ю., Шевченко Е. О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 року справу № 910/18054/15 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча, Пономаренко Є. Ю., Шевченко Е. О.

У судовому засіданні 27.01.2016 року представник відповідача заявив клопотання про витребування у ТОВ "Компанія ПроФІКС" доказів, а саме:

- інформацію про те чи було сформовано ПАТ "Український професійний банк" в системі S.W.I.F.T. повідомлення (розпорядження) FIN MT 202 від 27.04.2015 року про списання 32 000 000, 00 грн. з кореспондентського рахунку № 1135 та перерахування коштів на кореспондентський рахунок ПАТ "Банк Михайлівський" № 2090, з датою валютування 28.04.2015 року;

- інформацію про те чи було направлене ПАТ "Український професійний банк" сформоване в системі S.W.I.F.T. повідомлення (розпорядження) FIN MT 202 від 27.04.2015 року банку-кореспонденту - ПАТ "Розрахунковий центр обслуговування договорів на фінансових ринках" про списання з його рахунку № 1135 коштів в розмірі 32 000 000, 00 грн. та перерахування коштів на кореспондентський рахунок отримувача - ПАТ "Банк Михайлівський" № 2090, з датою валютування 28.04.2015 року;

- інформацію про те, коли було отримано ПАТ "Розрахунковий центр обслуговування договорів на фінансових ринках" сформоване ПАТ "Український професійний банк" та направлене за допомогою системи S.W.I.F.T. повідомлення (розпорядження) FIN MT 202 від 27.04.2015 року про списання 32 000 000, 00 грн. з подальшим перерахуванням кредитних коштів на кореспондентський рахунок отримувача - ПАТ "Банк Михайлівський" № 2090, з датою валютування 28.04.2015 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 року задоволено клопотання про витребування доказів та відкладено розгляд справи до 02.03.2016 року.

У судовому засіданні 02.03.2016 року представники сторін надали додаткові пояснення по суті спору.

Крім того, представники сторін подали клопотання про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2016 року продовжено строк розгляду спору та у судовому засіданні оголошено перерву в розгляді справи до 30.03.2016 року.

Відповідно до протоколу автоматичної заміни складу суду від 29.03.2016 року, у зв'язку із перебуванням судді Шевченка Е. О. у відпустці, справу № 910/18054/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А., Кропивна Л. В., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 року, справу № 910/18054/15 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А., Кропивна Л. В., Пономаренко Є. Ю.

У судовому засіданні 30.03.2016 року представники сторін підтримали свої правові позиції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 05.03.2014 року між ПАТ "Банк "Михайловський" (сторона - 1) та ПАТ "Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках" (сторона - 2) було укладено генеральний договір про порядок проведення міжбанківських операцій №ГД-11, предметом якого є загальні умови і порядок здійснення валютних конверсійних операцій, операцій по залученню/розміщенню міжбанківських кредитів, депозитів, інших операцій, що вказані в даному генеральному договорі, та порядок укладання конкретних Угод, які після їх укладання стають невід'ємною частиною цього генерального договору.

Відповідно до п. 1.2 генерального договору дія цього генерального договору поширюється на будь-які угоди між сторонами, що можуть бути представлені як комбінація конверсійних та/або кредитних, депозитних угод з різними датами валютування.

Відповідно до п. 5.2 генерального договору, умови угод з надання/отримання МБК/МБД, конверсійних угод, які укладені відповідно до цього генерального договору, визначаються в кожному конкретному випадку шляхом проведення переговорів між дилерами сторін за допомогою системи REUTERS DEALING, UkrDealing, телефоном або іншими узгодженими засобами зв'язку.

Відповідно до п. 5.4 генерального договору роздруковані оригінальні тексти переговорів за системою REUTERS DEALING, UkrDealing та в діалоговому режимі телексу, а також підтвердження, що надійшли по системі S.W.I.F.T., електронною поштою НБУ, поштою або кур'єром визнаються сторонами як офіційні документи, що засвідчують факт укладення угоди і можуть бути використані як доказ в господарському суді у випадку виникнення спору.

Статтею 6 зазначеного генерального договору встановлений порядок укладення угод МБК/МБД (міжбанківський кредит/міжбанківський депозит).

Відповідно до п. 6.1.3. генерального договору під час переговорів сторони домовляються про наступні істотні умови угоди:

-сума і валюта угоди (пп. 6.1.3.1);

-дата видачі МБК/МБД (пп. 6.1.3.2) ;

-дата повернення МБК/МБД (пп. 6.1.3.3);

-процентна ставка (пп. 6.1.3.4);

-реквізити поставки та повернення коштів, траса платежу (пп. 6.1.3.5);

-інші умови (за необхідністю) (пп. 6.1.3.6).

Відповідно до п. 6.1.4 генерального договору після погодження умов угоди сторони обмінюються підтвердженнями в форматі S.W.I.F.T. МТ 320.

Згідно із п. 6.1.5 генерального договору підтвердження повинно містити: посилання на реєстраційний номер Угоди (пп. 6.1.5.1); найменування сторін, що уклали угоду (або S.W.I.F.T.-код) (пп. 6.1.5.2); дату укладання угоди (пп. 6.1.5.3); суму і валюту угоди (пп. 6.1.5.4); дати видачі та повернення кредиту/депозиту (пп. 6.1.5.5.); процентну ставку (пп. 6.1.5.6); суму процентів, що підлягають сплаті (пп. 6.1.5.7); платіжні інструкції з вказівкою повних реквізитів сторін (пп. 6.1.5.8); інші погоджені умови (у разі необхідності, у тому числі граничний час надходження/повернення коштів, умови забезпечення) (пп. 6.1.5.9).

Так 27.04.2015 р. в рамках генерального договору між позивачем та відповідачем було укладено угоду, згідно якої позивач надав відповідачеві міжбанківський кредит овернайт у сумі 32 000 000,00 грн. із відсотковою ставкою 33% річних, що підтверджується Розпорядженням управлінню обліків банківських операцій позивача від 27.04.2015 р. та роздруківками повідомлення, надісланого засобами S.W.I.F.T., а також випискою за балансовим рахунком відповідача.

Відповідно до п. 6.1.12 генерального договору наданий кредит (депозит, що було розміщено), який повертається позичальником у Національній валюті, крім кредиту овернайт (депозиту овернайт) та проценти за користування коштами повинні бути зараховані на рахунки кредитора до 14:00 (чотирнадцяти годин 00 хвилин) за київським часом у день повернення наданого кредиту (депозиту, що було розміщено), якщо інше не обумовлено уповноваженими особами у кожному конкретному випадку. Наданий кредит овернайт (депозит овернайт, який було розміщено) повинен бути повернутий на рахунок кредитора до 11:00 (одинадцяти годин 00 хвилин) за київським часом у день повернення наданого кредиту овернайт (депозиту овернайт, який було розміщено), якщо інше не обумовлено уповноваженими особами у кожному конкретному випадку.

Відповідно до пп. 6.1.14.1 генерального договору позичальник зобов'язаний повернути суму МБК/МБД в строк, вказаний у підтвердженні (відповідно до п. 6.1.5. цього генерального Договору).

Виходячи з наведеного відповідач мав повернути відповідну суму коштів позивачу до 11 год. 00 хв. 28.04.2015 р. Проте у зазначений час відповідна сума коштів відповідачем не була повернута, що відповідачем не заперечується.

12.05.2015 року між сторонами було укладено договір про реструктуризацію заборгованості №2, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику розстрочку у погашенні заборгованості, що виникла на підставі угоди міжбанківського кредиту від 27.04.2015 р. (документ від 27.04.2015 р. в UkrDealing, підтвердження у форматі S.W.I.F.T. МТ-320 REF L/5977 та МТ-320 REF 2704-994 від 27.04.2015 р.) укладеної в рамках генерального договору про порядок проведення міжбанківських операцій №ГД-11 від 05.03.2014 р., укладеного між сторонами.

Пунктами 2.1, 2.2 договору про реструктуризацію заборгованості визначено, що станом на дату укладення договору заборгованість позичальника перед кредитором становить 18 000 000,00 грн. та погоджено наступний графік погашення заборгованості: 12.05.2015 р., 13.05.2015 р., 14.05.2015 р., 15.05.2015 р., 18.08.2015 р., 19.05.2015 р., 20.05.2015 р., 21.05.2015 р., 22.05.2015 р., 25.05.2015 р. відповідач повинен сплатити 1 650 000,00 грн. та 26.05.2015 р. відповідач повинен сплатити 1 500 000,00 грн.

Відповідно до п. 3.2 договору про реструктуризацію заборгованості кредитор має право в односторонньому порядку достроково розірвати договір та вимагати від позичальника погашення всієї заборгованості у випадку порушення позичальником встановленого в п. 2.2 цього договору графіку погашення заборгованості. Також у цьому випадку кредитор має право вимагати від позичальника сплати пені у випадку непогашення заборгованості у встановлений кредитором строк у розмірі, встановленому генеральним договором про порядок проведення міжбанківських операцій №ГД-11 від 05.03.2014 р.

Отже, уклавши вказаний договір про реструктуризацію заборгованості сторони у такий спосіб змінили порядок і строки проведення розрахунків за угодою міжбанківського кредиту від 27.04.2015 р.

Проте, як зазначає позивач у своїй позовній заяві, з боку відповідача у період з 29.04.2015 р. по 12.05.2015 р. мало місце прострочення виконання грошового зобов'язання у зв'язку із чим позивачем було нараховано пеню за вказаний період у розмірі 588 493,15 грн.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що вказаний міжбанківський кредит надавався відповідачу з метою подальшого перерахування ПАТ «Український професійний банк» в рамках укладеної угоди між відповідачем та ПАТ «Український професійний банк».

В свою чергу, повернення міжбанківського кредиту відповідачем на користь позивача повинно було відбутися за рахунок міжбанківського кредиту, повернутого ПАТ «Український професійний банк» відповідачу. З цією метою, 27.04.2015 року о 15:14, ПАТ «Український професійний банк» направив доручення до позивача про перерахування 32 000 000, 00 грн. на рахунок № 2090. Однак, доручення ПАТ «Український професійний банк» про перерахування коштів на рахунок банку не було виконане позивачем.

Беручи до уваги наведене, відповідач вважає, що прострочення виконання зобов'язання відбулося з вини позивача.

Відповідно до ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (ст. 510 ЦК України).

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Отже, договір є однією із підстав виникнення у сторони договору зобов'язання. При цьому, згідно із ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Так, з матеріалів справи вбачається, що угода про надання міжбанківського кредиту від 27.04.2015 року є двостороннім правочином, який укладений між позивачем та відповідачем. Зазначена угода не містить умов, які б встановлювали, що відповідні кошти надаються з метою їх подальшого перерахування ПАТ «Український професійний банк», а також умов, які б ставили виконання обов'язку відповідача із повернення відповідної суми коштів в залежність від виконання третіми особами (контрагентами відповідача), зокрема ПАТ «Український професійний банк» своїх обов'язків перед відповідачем. Також, відповідна угода не містить умов які б ставили виконання обов'язку відповідача із повернення відповідної суми коштів в залежність від виконання позивачем своїх зобов'язань перед іншими клієнтами позивача.

Згідно із ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Колегія суддів приходить до висновку, що угода про міжбанківський кредит є двостороннім правочином, який породжує права та обов'язки лише для його сторін, а саме позивача та відповідача.

Так, 05.08.2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ПАТ «Український професійний банк» був укладений генеральний договір № ГД-16 про порядок проведення міжбанківських операцій.

Предметом даного генерального договору є загальні умови і порядок здійснення валютних конверсійних операцій, операцій по залученню/розміщенню міжбанківських кредитів, депозитів, інших операцій, що вказані в генеральному договорі, та порядок укладання конкретних угод, які після їх укладання стають невід'ємною частиною цього генерального договору.

Отже, навіть якщо кредитні кошти вподальшому були передані відповідачем ПАТ «Український професійний банк», відповідач в будь-якому випадку залишився відповідальним за повернення кредитних коштів перед позивачем.

Крім того, колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на те, що прострочення виконання зобов'язання щодо повернення кредитних коштів виникло у зв'язку із тим, що позивач не виконав платіжне доручення про перерахування коштів відповідачу, яке було сформоване ПАТ «Український професійний банк» та направлене позивачу 27.04.2015 року о 15:14 за допомогою платіжної системи S.W.I.F.T. є безпідставним, оскільки як вбачається із виписки по рахунку ПАТ «Український професійний банк» № 1135 за період з 28.04.2015 року по 29.04.2015 року, на рахунку останнього не було достатньо коштів для виконання вищевказаного документа.

До того ж, і при наявності коштів на рахунку, невиконання платіжного доручення ПАТ «Український професійний банк» позивачем може свідчити про невиконання зобов'язання та наявність вини останнього саме перед третьою особою, а не відповідачем.

У частині першій статті 546 Цивільного кодексу України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України і статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 10.2.3 генерального договору при розрахунках в національній валюті за несвоєчасне перерахування коштів (повністю або частково) Сторона, що порушила умови Генерального договору, сплачує іншій Стороні пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення, що діє на період, за який нараховується пеня.

За приписом частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Так, перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року у справі № 910/18054/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року у справі № 910/18054/15 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/18054/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна