ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.04.16р. Справа № 904/7670/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління виробничо-технологічної комплектації "Спецпромтехніка", м. Дніпропетровськ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський арматурний завод", м. Івано-Франківськ

про стягнення 345 200 099,49 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління виробничо-технологічної комплектації "Спецпромтехніка", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк", м. Київ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський арматурний завод", м. Івано-Франківськ

про визнання договору поруки № 4 від 30.04.2013 року припиненим

Головуючий суддя Колісник І.І.

Суддя Ліпинський О.В.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 26.10.2015 року, представник;

від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом у якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління виробничо-технологічної комплектації "Спецпромтехніка" заборгованість за генеральним договором кредитної лінії № 2298 від 12.05.2006 року у сумі 345 200 099,49 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом - 166 524 076,47 грн.;

- заборгованість за процентами - 27 690 522,54 грн.;

- пеня/неустойка за прострочення сплати кредиту - 50 855 195,422 грн.;

- пеня/неустойка за прострочення сплати кредиту - 112 644,46 дол. США (що по курсу НБУ за 30.07.2015 - 2203,9591 грн./дол. США) становить - 2 482 637,83 грн.;

- пеня/неустойка за прострочення сплати процентів - 3 730 712,74 грн.;

- пеня/неустойка за прострочення сплати процентів - 5 486,20 дол. США (що по курсу НБУ за 30.07.2015 - 2203,9591 грн./дол. США) становить - 120 913,60 грн.;

- відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами (3% річних згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України) - 3 211 852,56 грн.;

відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами (3% річних згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України) - 23 626,16 дол. США (що по курсу НБУ за 30.07.2015 - 2203,9591 грн./дол. США) становить - 520 710,90 грн.;

- сума індексації простроченої заборгованості - 73 321 069,83 грн.;

- штраф за порушення вимог кредитного договору - 20 000,00 грн.;

- штраф за порушення вимог п. 5.1. іпотечних договорів - 5 016 722,28 грн.;

- штраф за порушення вимог п. 5.2. іпотечних договорів - 5 016 722,28 грн.;

- штраф за порушення вимог п. 3.1.4. договорів застави - 6 688 963,04 грн.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує невиконанням ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод" своїх зобов'язань щодо повернення кредиту за генеральним договором кредитної лінії № 2298 від 12.05.2006 року (в редакції додаткової угоди № 31 від 30.04.2013 року), у зв'язку з чим у останнього і виникла заборгованість у сумі 345 200 099,49 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, посилаючись на договір поруки № 4 від 30.04.2013 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову з наведених у ньому підстав.

Разом з позовом від позивача надійшла до суду заява про вжиття заходів забезпечення позову в якій позивач просить накласти арешт на грошові кошти на рахунках, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Управління виробничо-технологічної комплектації "Спецпромтехніка" та відкриті ним у всіх банківських установах України, а також накласти арешт на все майно у межах розміру позовних вимог.

Подану заяву позивач обґрунтовує тим, що відповідач може ухилитися від виконання судового рішення, що може призвести до зменшення ліквідаційної маси банку та, як наслідок, позбавить можливості задовольнити вимоги вкладників, інших кредиторів позивача в порядку їх черговості (а.с. 116 - 118 том 1).

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень відповідач, посилаючись на правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-616цс15, зазначає, що позивач, звернувшись до ПАТ "Івано-Франківський Арматурний завод" з вимогою № 951/015 від 25.11.2014 року про погашення заборгованості протягом 30 днів, яка останнім отримана 01.12.2014 року, фактично змінив строк виконання основного зобов'язання. За вказаних обставин відповідач вважає, що шестимісячний строк для пред'явлення вимоги до поручителя, визначений частиною четвертою статті 559 Цивільного кодексу України, починає свій перебіг з 31.12.2014 року та закінчується 01.07.2015 року. З огляду на подання позову після вказаного граничного строку порука є припиненою, а відтак позов є безпідставним (а.с. 248 - 251 том 1).

У судовому засіданні представник відповідача підтримав відзив на позов з наведених у ньому підстав.

У письмових поясненнях від 26.10.2015 року по суті спору, що надійшли до суду 27.10.2015 року, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський арматурний завод" проти позову заперечує та просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Своє заперечення обґрунтовує пропуском позивачем шестимісячного строку для пред'явлення вимоги, передбаченого частиною четвертою статті 559 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим вважає договір поруки № 4 від 30.04.2013 року припиненим (а.с. 242 - 246 том 1).

Зазначена правова позиція була підтримана представником третьої особи у судових засіданнях у справі.

24.09.2015 року від представника третьої особи надійшло клопотання про зупинення судового провадження до вирішення господарським судом Івано-Франківської області господарської справи №909/176/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про визнання недійсним укладеного між ними генерального договору кредитної лінії" № 2298 від 12.05.2006 року (із змінами і доповненнями).

При цьому представником третьої особи було подано копію ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 16.02.2015 року про порушення провадження у справі № 909/176/15 (а.с. 131-132 том 1).

Аналогічне клопотання з тих же підстав факсимільним засобом зв'язку надійшло до суду 10.11.2015 року також і від відповідача у цій справі (а.с. 10 - 17 том 2).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2015 року порушено провадження у справі № 904/7670/15 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 23.09.2015 року після чого розгляд справи відкладався на 15.10.2015 року та на 27.10.2015 року.

Ухвалою господарського суду від 27.10.2015 року за клопотанням представників відповідача та третьої особи було продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 11.11.2015 року включно та призначено розгляд справи на 10.11.2015 року в режимі відеоконференції за участю позивача та третьої особи (а.с. 3 том 2).

Ухвалою господарського суду від 10.11.2015 року у зв'язку із складністю справи суд ухвалив призначити колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів (а.с. 19 том 2).

Розпорядженням заступника керівника апарату господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.2015 року № 1097 у справі призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл справ між суддями визначено наступний склад колегії: головуючий колегії - суддя Колісник І.І., судді - Кармазіна Л.П., Панна С.П.

Ухвалою господарського суду від 11.11.2015 року справу прийнято до розгляду колегіально у складі трьох суддів та призначено розгляд справи на 08.12.2015 року (а.с. 24 том 2).

08.12.2015 року у зв'язку з перебуванням судді Панни С.П. на лікарняному справу було передано на повторний автоматизований розподіл для визначення судді, який вибув.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду від 08.12.2015 року № 1187 у справі призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл справ між суддями визначено наступний склад колегії: головуючий колегії - суддя Колісник І.І., судді - Кармазіна Л.П., Кеся Н.Б.

Ухвалою господарського суду від 09.12.2015 року справу прийнято до розгляду колегіально у складі трьох суддів та призначено розгляд справи 13.01.2016 року в режимі відеоконференції за участю позивача та третьої особи.

04.01.2016 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління виробничо-технологічної комплектації "Спецпромтехніка" надійшла зустрічна позовна заява у якій заявник, з урахуванням заяви від 29.01.2016 року про зміну предмета позову, просить визнати припиненим договір поруки № 4 від 30.04.2013 року, укладений між ним та Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк".

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що первісний позов до відповідача-поручителя подано 20.08.2015 року, у той час як 01.07.2015 року сплинув встановлений частиною четвертою статті 559 Цивільного кодексу України шестимісячний строк дії поруки, початок перебігу якого слід визначати з 31.12.2014 року, тобто після закінчення передбаченого пунктом 5.1 кредитного договору 30-денного строку від дня отримання боржником - Публічним акціонерним товариством "Івано-Франківський арматурний завод" вимоги банку № 951/015 від 25.11.2014 року про погашення заборгованості (а.с. 38 - 42, 62-63, 77-78 том 2).

Ухвалою господарського суду від 05.01.2016 року прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління виробничо-технологічної комплектації "Спецпромтехніка" для спільного розгляду з первісним позовом. Розгляд зустрічного позову призначено разом із первісним на 13.01.2016 року.

У зв'язку з припиненням повноважень судді Кармазіної Л.П., судове засідання, призначене на 13.01.2016 року, не відбулося. Справу було передано на повторний розподіл з метою заміни судді, що вибув.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду від 13.01.2016 року № 21 було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл справ між суддями визначено наступний склад колегії: головуючий суддя - Колісник І.І., судді - Ліпинський О.В., Кеся Н.Б.

Ухвалою господарського суду від 15.01.2016 року господарську справу прийнято до розгляду новим складом колегії та призначено судове засідання на 10.02.2016 року (а.с. 54 - 56 том 2).

У зв'язку з перебуванням судді Кесі Н.Б. на лікарняному судове засідання, призначене на 10.02.2016 року, не відбулося. Справу було передано на повторний розподіл з метою заміни судді, що вибув.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл справ між суддями визначено наступний склад колегії: головуючий суддя - Колісник І.І., судді - Ліпинський О.В., Рудовська І.А.

Ухвалою господарського суду від 11.02.2016 року справу прийнято до розгляду новим складом колегії та призначено судове засідання на 09.03.2016 року, після чого оголошувалася перерва до 05.04.2016 року з проведенням судового засідання в режимі відеоконференції за участю відповідача та третьої особи (а.с. 75-76 том 2, а.с. 60 - 62 том 3).

Правом на участь у судовому засіданні 05.04.2016 року представник позивача не скористався, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 09.03.2016 року (а.с. 60 том 3).

04.04.2016 року представник третьої особи надіслав до суду електронним засобом зв'язку клопотання про розгляд справи без його участі.

За вказаних обставин відсутність представників позивача та третьої особи не перешкоджає розгляду справи за їхньої відсутності.

У судовому засіданні 05.04.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

12.05.2006 року між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (далі - Банк, Кредитор, Позивач) та Публічним акціонерним товариством "Івано-Франківський арматурний завод" (далі - Позичальник, Третя особа) був укладений генеральний договір кредитної лінії № 2298.

У зв'язку з реструктуризацією заборгованості 30.04.2013 року між сторонами зазначеного договору була укладена додаткова угода № 31 згідно з якою генеральний договір кредитної лінії №2298 від 12.05.2006 року викладено у новій редакції (далі - Кредитний договір, Договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору банк у межах ліміту, на засадах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надає позичальнику кредит на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 1.2 договору кредит надається банком позичальнику у вигляді невідновлювальної кредитної лінії. Загальний ліміт кредитної лінії на дату здійснення реструктуризації дорівнює:

- гривневому еквіваленту за курсом, що складається на міжбанківському валютному ринку України (далі - МВРУ) на дату виконання зобов'язань ПАТ "ІФАЗ", як поручителя на підставі договору поруки за зобов'язаннями ПрАТ "Інтеко", які виникли на підставі генерального кредитного договору № 4107 від 20.03.2008 року, а саме: гривневий еквівалент 7 586 688,71 доларів США (заборгованість за кредитом та процентам);

- плюс гривневому еквіваленту за курсом, що складеться на МВРУ на дату погашення суми заборгованості за генеральним кредитним договором № 3516 від 05.06.2007 року, а саме: гривневий еквівалент 8 648 943,10 доларів США (заборгованість за кредитом та процентами);

- плюс гривнева заборгованість за договором № 2298 від 12.05.2006 року на дату здійснення реструктуризації, яка складає 445 954,06 грн. (заборгованість за кредитом);

- плюс подвійний ліміт гривневого еквіваленту суми заборгованості за договором №2298 від 12.05.2006 року (заборгованість за кредитом) за курсом, що складається на МВРУ на дату здійснення реструктуризації, а саме: гривневий еквівалент 3 930 897,32 доларів США;

- плюс гривневий еквівалент суми заборгованості за договором № 2298 від 12.05.2006 року (проценти за кредитом) за курсом, що складеться на МВРУ на дату здійснення реструктуризації, а саме гривневий еквівалент 890 482,89 доларів США;

- плюс заборгованість за комісіями за генеральними кредитними договорами № 4107 від 20.03.2008 року, № 3516 від 05.06.2007 року і договором № 2298 від 12.05.2006 року, а саме: 11 181 881,03 грн.

За змістом останнього абзацу цього пункту кредитного договору загальна сума ліміту кредиту на кінець дня проведення реструктуризації становитиме 167 224 076,47 грн.

Відповідно до пункту 1.3 договору строк користування (термін повернення) кредитом - до 29.04.2019 року включно.

Позичальник зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі у строки, порядку та на умовах, визначених цим договором. не пізніше строку, зазначеного у пункті 1.3 цього договору та відповідно до графіку, який є невід'ємною частиною цього договору (додаток 2).

Пунктом 1.4 кредитного договору встановлено, що процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить: на строк з 30.04.2013 року по 29.04.2015 року включно - 0,1% річних у гривнях; з 30.04.2015 року по 29.04.2017 року включно - 6% річних у гривнях; з 30.04.2017 року по 29.04.2019 року включно - 12% річних у гривнях.

При цьому сторони погодилися, що у разі непогашення позичальником кредиту (у тому числі траншу) у строк, визначений пунктом 1.3 цього договору, починаючи з наступного календарного дня за датою, вказаною у пункті 1.3 цього договору (з урахуванням строків графіку погашення заборгованості (додаток № 2), нарахування процентів за простроченою частиною кредиту здійснюється за фіксованою процентною ставкою в розмірі, який визначається в залежності від періоду, за який нараховується така процентна ставка, а саме:

- у період, зазначений в абзаці першому пункту 1.4 договору, в якому діє процентна ставка у розмірі 0,1% річних у гривнях - фіксована процентна ставка на прострочену заборгованість нараховується за процентною ставкою 25,1% річних;

- у період, зазначений в абзаці першому пункту 1.4 договору, в якому діє процентна ставка у розмірі 6% річних у гривнях - фіксована процентна ставка на прострочену заборгованість нараховується за процентною ставкою 31% річних;

- у період, зазначений в абзаці першому пункту 1.4 договору, в якому діє процентна ставка у розмірі 12% річних у гривнях - фіксована процентна ставка на прострочену заборгованість нараховується за процентною ставкою 37% річних.

За пунктом 1.5 кредитного договору кредит надається позичальнику на наступні цілі: реструктуризація заборгованості за генеральним договором кредитної лінії № 2298 від 12.05.2006 року; генеральним кредитним договором № 3516 від 05.06.2007 року, укладеним з позичальником та за генеральним кредитним договором № 4107 від 20.03.2008 року, укладеним із ПрАТ "Інтеко".

Пунктом 2.7 договору встановлено, що моментом (днем) надання кредиту (траншу) банком позичальнику вважається день перерахування грошових коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок, зазначений у пункті 2.1 цього договору на підставі заяви позичальника.

Моментом (днем) надання кредиту (траншу) банком позичальнику вважається день перерахування грошових коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок, зазначений у пункті 2.1 цього договору на підставі заяви позичальника (пункт 2.7 договору).

Повернення кредиту відбувається шляхом здійснення платежу на рахунок для погашення заборгованості за кредитом, відкритий банком позичальнику згідно з пунктом 2.12 цього договору, не пізніше строків, у сумах та у порядку, передбаченими графіком (додаток 2), встановлених пунктом 1.2 цього договору та не пізніше строку, зазначеного у пункті 1.3 цього договору (пункт 2.8 договору).

Позичальник зобов'язаний сплатити банку проценти за користування кредитом, які розраховуються на основі процентної ставки, що вказана в пункті 1.4 цього договору. Проценти нараховуються у валюті кредиту, вказаної у пункті 1.2 цього договору, на суму фактичного залишку заборгованості за кредитом.

При розрахунку процентів враховується день надання кредиту і не враховується день повернення кредиту.

Для розрахунку процентів використовується фактична кількість днів у місяці та році (пункт 2.9 договору).

Згідно з пунктом 2.10 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щомісяця. При цьому:

а) перше нарахування процентів за користування кредитом банк здійснює за період з дня надання кредиту по передостанній робочий день включно місяця, в якому надано кредит;

б) у подальшому проценти нараховуються за період з останнього робочого дня попереднього місяця по передостанній робочий день, включно, поточного місяця;

в) при повному погашенні кредиту (у тому числі достроковому) - з останнього робочого дня попереднього місяця до дня погашення (не включно).

У місяцях, на які припадає останній день податкового (звітного) кварталу, проценти нараховуються по останній день такого місяця включно.

Відповідно до пункту 2.11 договору проценти позичальник сплачує щомісяця до 7 числа місяця, наступного за місяцем, у якому нараховані проценти, а також у день повернення (у тому числі дострокового) заборгованості за кредитом у повному обсязі.

Пунктом 2.13 договору передбачено, що моментом (днем) повернення суми кредиту, його частини, процентів, неустойки (пені, штрафів) та інших платежів, визначених цим договором, вважається день зарахування на відповідні рахунки банку кредиту відповідно до пунктів 2.12 та 2.14 цього договору.

Якщо цей день не є операційним банківським днем, то платіж повинен бути здійснений не пізніше наступного операційного банківського дня. При цьому проценти за кредитом нараховуються та сплачуються також і за період від дня, що не є операційним банківським до наступного операційного банківського дня.

Підпунктом 3.1.3 пункту 3.1 договору сторони встановили право банку вимагати від позичальника дострокового повернення заборгованості за цим договором у випадках, передбачених цим договором.

Відповідно до пункту 6.1 договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісій, інших грошових зобов'язань позичальника банк має право нараховувати позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який здійснюється нарахування пені, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Для розрахунку пені використовується фактична кількість днів у місяці та році.

Цей договір набуває чинності з дати його укладення та діє до повного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором (пункт 7.1 договору).

Виконання зобов'язань за кредитним договором було забезпечено позичальником укладеними ним із позивачем за первісним позовом у цій справі наступними договорами:

- договором іпотеки від 18.05.2006 року (із змінами і доповненнями), нотаріально посвідченим приватним нотаріусом і зареєстрованим у реєстрі за № 1418;

- договором іпотеки від 13.04.2013 року (із змінами і доповненнями), нотаріально посвідченим приватним нотаріусом і зареєстрованим у реєстрі за № 534;

- договором іпотеки від 27.06.2006 року (із змінами і доповненнями), нотаріально посвідченим приватним нотаріусом і зареєстрованим у реєстрі за № Д289 (а.с. 71 - 90 том 1);

- договором застави від 13.04.2013 року (предмет застави - основні засоби), нотаріально посвідченим приватним нотаріусом та зареєстрованим у реєстрі за № 521;

- договором застави від 13.04.2013 року (предмет застави - сировина та матеріали, готова продукція), нотаріально посвідченим приватним нотаріусом та зареєстрованим у реєстрі за № 522;

- договором застави від 13.04.2013 року (предмет застави - готова продукція), нотаріально посвідченим приватним нотаріусом та зареєстрованим у реєстрі за № 523);

- договором застави від 13.04.2013 року (предмет застави - транспортні засоби), нотаріально посвідченим приватним нотаріусом та зареєстрованим у реєстрі за № 525 (а.с. 91 - 102 том 1).

За змістом пунктів 5.1 договорів іпотеки іпотекодавець (ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод") зобов'язаний застрахувати предмет іпотеки на увесь період строку дії цих договорів.

За невиконання чи неналежне виконання будь-яких зобов'язань, передбачених пунктами 5.1 договорів іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати від іпотекодавця сплати штрафу у розмірі 0,5% від суми одержаного кредиту, але не менше 500 грн.

За змістом пунктів 5.2 договорів іпотеки на вимогу іпотекодержателя іпотекодавець (ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод") зобов'язаний за власний рахунок проводити незалежну оцінку майна, що надається в іпотеку за цим договором, але не рідше одного разу в рік згідно з вимогами законодавства та надавати іпотекодержателю оригінали або нотаріально засвідчені копії звіту про оцінку та документів, що підтверджують повноваження оцінювача.

За невиконання чи неналежне виконання будь-яких зобов'язань, передбачених пунктами 5.2 договорів іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати від іпотекодавця сплати штрафу у розмірі 0,5% від суми одержаного кредиту, але не менше 1000 грн.

Згідно з пунктами 11.4 договорів іпотеки ці договори діють до повного виконання зобов'язань за ними та основного зобов'язання за кредитним договором.

За змістом підпунктів 3.1.4 договорів застави за реєстровими №№ 521, 525 та підпункту 4.2.1 договору застави за реєстровим № 523 заставодавець (ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод") зобов'язується протягом десяти календарних днів з моменту укладення цих договорів застрахувати предмет застави на його повну вартість, але не меншу за узгоджену сторонами і зафіксовану у пункті 1.2.2 цих договорів на увесь строк їхньої дії.

За невиконання чи неналежне виконання даного пункту договорів заставодержатель має право вимагати від заставодавця сплати штрафу у розмірі 5% від суми одержаного кредиту, але не менше 500 грн.

У порядку забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором 30.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Управління виробничо-технологічної комплектації "Спецпромтехніка" (далі - Відповідач за первісним позовом, Поручитель) було укладено договір поруки № 4 (далі - договір поруки).

Відповідно до пункту 1.1 договору поруки в порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель поручається перед кредитором за виконання боргових зобов'язань боржника.

Згідно з пунктом 1.2 договору порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником (у тому числі повного виконання) кожного і всіх його боргових зобов'язань у розмірі, валюті, строки та порядку, встановленому кредитним договором.

За змістом пункту 1.2 договору поруки забезпечені вимоги кредитора щодо:

- повернення суми кредиту, наданого боржнику згідно з кредитним договором;

- сплати процентів за користування кредитом за кредитним договором;

- сплати пені, штрафу, неустойки у випадку невиконання та/або неналежного виконання боржником будь-яких боргових зобов'язань, передбачених умовами кредитного договору;

- інших платежів на користь кредитора за кредитним договором.

Порукою за цим договором забезпечено виконання боржником боргових зобов'язань у разі настання строку для дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором (пункт 1.4 договору поруки).

Пунктом 1.7 договору поруки встановлені гарантії поручителя. Поручитель підтверджує, що він ознайомлений із положеннями кредитного договору, додаткової угоди № 31 до кредитного договору, укладеної 30.04.2013 року, цілком розуміє його зміст, умови та згоден виступити поручителем за борговими зобов'язаннями. Будь-яке посилання у тексті цього договору на положення кредитного договору є зрозумілим і достатнім для сторін.

Цей договір набуває чинності з дати його укладення сторонами та діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором та цим договором або до моменту припинення поруки з інших підстав, визначених законодавством України (пункт 5.1 договору поруки).

Заявлені позовні вимоги позивач за первісним позовом обґрунтовує невиконанням ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод" своїх зобов'язань з повернення кредиту за генеральним договором кредитної лінії № 2298 від 12.05.2006 року (в редакції додаткової угоди № 31 від 30.04.2013 року), у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість у сумі 345 200 099,49 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, посилаючись на договір поруки № 4 від 30.04.2013 року, з чим відповідач не погоджується, що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 Цивільного кодексу України).

Позивач за первісним позовом звернувся до ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод" з вимогою № 951/015 від 25.11.2014 року в якій просив сплатити протягом 30 календарних днів після отримання цієї вимоги прострочену заборгованість у сумі 11 352 000,00 грн., що виникла за період з 30.01.2014 року по 29.10.2014 року та прострочені проценти у сумі 857 516,25 грн., нараховані за користування кредитом з 30.04.2014 року по 30.10.2014 року (а.с. 103 том 1).

Зазначена вимога була отримана представником ПАТ "Івано-Франківський арматурний завод" 01.12.2014 року, що підтверджується відміткою про отримання на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення та не заперечувалося самим представником третьої особи у судовому засіданні (а.с. 104 том 1).

При цьому вимога була надіслана з посиланням на пункти 5.1, 5.2 статті 5 кредитного договору, що регулює питання дострокового повернення кредиту.

Згідно з пунктом 5.1 договору, не зважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту (в повному обсязі, або у визначеній банком частині) та іншої заборгованості за цим договором у наступних випадках:

а) прострочення сплати чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом;

б) використання кредиту не за цільовим призначенням;

в) виникнення обставин, які за обґрунтованим висновком банку можуть призвести до того, що позичальник не виконає свої зобов'язання за цим договором;

г) неподання позичальником на вимогу банку даних, що стосуються його фінансового стану;

д) невиконання позичальником будь-яких умов цього договору;

є) невиконання умов договорів забезпечення позичальником та/або невиконання умов договорів забезпечення третіми особами (заставодавцями, іпотекодавцями (майновими поручителями), поручителями, страхувальниками, гарантами та ін.), втрата чи погіршення предметів договорів забезпечення (зменшення ринкової вартості та інше);

ж) предявлення платіжних вимог, виставлених на рахунки позичальника, відкритих у банку, арешт таких рахунків;

з) зміна перших посадових осіб виконавчого органу позичальника та/або зміна учасників (акціонерів) позичальника;

і) порушення справи про банкрутство стосовно позичальника та/або інших осіб, що є майновими поручителями (заставодавцями, іпотекодавцями), гарантами, поручителями позичальника та ін.

Для реалізації цього права банк надсилає письмове повідомлення позичальнику із відповідною вимогою. Після спливу 30 (тридцяти) календарних днів та за умови, що порушення не усунуте, на 31 (тридцять перший) календарний день після направлення позичальнику такої вимоги строк (термін) повернення кредиту вважається таким, що настав і позичальник зобов'язаний сплатити наявну заборгованість за кредитом у повному обсязі.

Жодних заперечень проти заявленої до стягнення суми заборгованості, у тому числі вказаної у вимозі № 951/015 від 25.11.2014 року, відповідач та третя особі у справі суду не надали.

Пунктом 5.2 кредитного договору встановлено, що якщо позичальник не здійснив повернення заборгованості відповідно до вимог пункту 5.1 цього договору, банк має право вжити заходів зі стягнення наявної заборгованості за цим договором.

Отже, заборгованість позичальника за кредитним договором дає право банку вимагати дострокового повернення як поточної заборгованості, так і частини позики, що залишилася разом із процентами та іншою заборгованістю за кредитом. Вказаний висновок узгоджується з нормативними приписами частини другої статті 1048 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене, строк виконання зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором настав 01.01.2015 року, тобто на тридцять перший календарний день після направлення позичальнику такої вимоги.

Згідно з частинами першою та другою статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

За умовами пункту 5.1 договору поруки договір набуває чинності з дати його укладення сторонами та діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором та цим договором або до моменту припинення поруки з інших підстав, визначених законодавством України.

Між тим, положення договору про дію поруки до повного виконання усіх зобов'язань, забезпечених порукою, не може розглядатися як установлення строку дії поруки у розумінні статті 252 Цивільного кодексу України, відповідно до частини першої якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

За таких обставин строк дії поруки договором не встановлений.

Відповідно до частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14, з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Шестимісячний строк, протягом якого діяла порука відповідача та протягом якого позивач мав змогу звернутися до нього з позовом, закінчився 01.07.2015 року.

Звернення позивача з позовом до суду мало місце 20.08.2015 року, тобто поза межами строку дії поруки, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову до відповідача (а.с. 115 том 1).

З огляду на викладене позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають. Відтак зустрічна позовна вимога про визнання припиненим договору поруки № 4 від 30.04.2013 року є законною і обгрунтованою.

Відсутність правових підстав для задоволення позову унеможливлює задоволення поданої позивачем за первісним позовом заяви про забезпечення позову.

Крім того, зазначена заява є безпідставною у зв'язку з наступним.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з пунктом 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 21.12.2011 року (із зміню і доп.) "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, зокрема з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Згідно з пунктом 3 зазначеної постанови пленуму Вищого господарського суду України умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Звертаючись до суду, заявник не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Наявність самої заборгованості відповідача ще не свідчить про його ухилення від виконання зобов'язання.

Крім того, обраний заявником вид забезпечення - одночасне накладення арешту на майно та грошові кошти відповідно до частини першої статті 67 Господарського процесуального кодексу України є недопустимим.

Заявлені представникомами відповідача та третьої особи клопотання про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягають.

Так, відповідно до частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Відповідач не обґрунтував достатніми доказами неможливість розгляду даної справи до вирішення господарським судом Івано-Франківської області справи № 904/176/15.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а тому має здатність самостійно визначитися в питаннях, що мають правове значення для вирішення спору та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Щодо розподілу судового збору суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої пункту 4.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року (із змінами і доповненнями) "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору, якщо позов залишено без задоволення, - судовий збір не стягується.

Відповідно до частини четвертої статті 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Згідно з частиною другою статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За статтею 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено з 1 січня 2015 року мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі - 1 218 грн.; у погодинному розмірі - 7,29 грн.

Враховуючи задоволення зустрічної позовної заяви з вимогами немайнового характеру, а також приймаючи до уваги положення частини четвертої статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 1 218,00 грн. покладається на відповідача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 32-34, 36, 43, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

Зустрічний позов задовольнити повністю.

Визнати припиненим договір поруки № 4 від 30.04.2013 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Управління виробничо-технологічної комплектації "Спецпромтехніка".

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" (03057, м. Київ, проспект Перемоги, 41, ідентифікаційний код 19357489) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління виробничо-технологічної комплектації "Спецпромтехніка" (49000, м. Дніпропетровськ, пл. Жовтнева, 1Б, ідентифікаційний код 30620357) судовий збір у сумі 1218,00 грн.

Наказ видати після набрання рішення законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.04.2016 року.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Суддя О.В. Ліпинський

Суддя І.А. Рудовська