РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016Справа №910/3004/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор-Комфорт" м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Май Вуд" м. Києва

про зміну договору.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача: Білічак Х.В.,

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ :

у лютому 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фактор-Комфорт" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що 1 вересня 2015 р. між ним та відповідачем укладений договір поворотної фінансової допомоги № 12.09-15/ФД, згідно з умовами якого відповідач зобов'язався надати йому позику у розмірі 12200000 грн. строком до 1 грудня 2015 р.

З часу укладення договору обставини істотно змінилися. У зв'язку з скрутним фінансовим становищем його товариство не має можливості вчасно повернути позику.

11 січня 2016 р. він запропонував відповідачу внести зміни до договору поворотної фінансової допомоги в частині продовження строку його дії до 31 грудня 2016 р., склавши та надіславши відповідачу проект додаткової угоди від 1 грудня 2015 р.

Посилаючись на те, що всупереч вимог ст. 188 ГК України відповідач не повернув йому підписаний примірник додаткової угоди, тим самим безпідставно не погодив запропоновані ним зміни, позивач просив задовольнити позов та внести зміни до договору поворотної фінансової допомоги № 12.09-15/ФД шляхом визнання укладеною додаткову угоду від 1 вересня 2015 р. у запропонованій ним редакції.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому порядку. У відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 75 ГПК України у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 1 вересня 2015 р. між позивачем та відповідачем укладений договір поворотної фінансової допомоги № 12.09-15/ФД, згідно з умовами якого відповідач зобов'язався надати позивачу позику у розмірі 12200000 грн. строком до 1 грудня 2015 р., а останній - повернути позику до вказаного терміну.

Вказані обставини підтверджується поясненнями позивача, наявною у матеріалах справи копією вищевказаного договору.

У січні 2016 року позивач звернувся до відповідача з пропозицією внести зміни до договору поворотної фінансової допомоги № 12.09-15/ФД, склавши додаткову угоду від 1 грудня 2015 р. до цього договору, що підтверджується наявною у справі копією листа № 11/01/16-1 від 11 січня 2016 р.

Запропоновані зміни стосуються продовження строку позики до 31 грудня 2016 р.

Правовідносини з приводу зміни договору врегульовані ст. 651 ЦК України, згідно з якою зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Вимоги про внесення змін до договору обґрунтовані позивачем неможливістю вчасного повернення позики у зв'язку з відсутністю у товариства достатніх фінансових ресурсів.

Всупереч вимог ст. 33 ГПК України позивачем не надано доказів наявності обставин, які в силу вищезгаданих вимог закону дають підстави для зміни договору позики.

Посилання позивача на неможливість належного виконання грошового зобов'язання за спірним договором, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України не дають підстав для звільнення його від відповідальності за виконання грошового зобов'язання за цим договором, тому є необґрунтованими.

Ризик є однією із ознак підприємницької діяльності. Принцип комерційного розрахунку та власного комерційного ризику є одним із принципів господарської діяльності. Тому, в даному випадку відсутні правові підстави перекладати комерційний ризик позивача на відповідача шляхом звільнення позивача від виконання прийнятих на себе зобов'язань за спірним договором.

Враховуючи, що обставини, якими сторони керувалися при укладенні спірного договору не змінилися за умов, зазначених у ч. 2 ст. 652 ЦК України, то у позові слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор-Комфорт" м. Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар