ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2016 р. Справа № 914/3531/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого - судді - Гнатюк Г.М.

суддів - Кравчук Н.М.

- Якімець Г.Г.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Новий Розділ", м. Новий Розділ, Львівська область №4932 від 31.12.2015р.

на рішення господарського суду Львівської області від 21.12.2015р.

у справі № 914/3531/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Новий Розділ", м. Новий Розділ, Львівська область

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Новий Розділ, Львівська область

про стягнення 5436,18 грн. основного боргу, 68,36 грн. пені, 804,55 грн. 3% річних та 1363,66 грн. інфляційних втрат,

за участю представників сторін:

від позивача: Денькович М.І. - представник,

від відповідача: ОСОБА_4 - представник,

19.01.2016р. на адресу суду поступила апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Новий Розділ" на рішення господарського суду Львівської області від 21.12.2015р. у даній справі, яка автоматизованою системою документообігу суду розподілена до розгляду судді-доповідачу Гнатюк Г.М. При цьому, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, до складу колегії входять судді Кравчук Н.М. та Мирутенко О.Л.

Ухвалою суду від 21.01.2016р. зазначена вище апеляційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду на 16.02.2016р.

15.02.2016 року від скаржника поступило клопотання б/н від 15.01.2016р. (вх. №01-04/1186/16 від 15.02.2016р.) про відкладення розгляду апеляційної скарги, у зв'язку з неможливістю явки уповноваженого представника у судове засідання.

У зв'язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Гнатюк Г.М., 16.02.2016р. судове засідання не відбулось, про що було повідомлено сторони.

Зважаючи на те, що станом на 09.03.2016р. відпали обставини, які унеможливили проведення судового засідання 16.02.2016р., у відповідності до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 02.04.2015р. №25, ухвалою суду від 09.03.2016р. призначено розгляд справи на 22.03.2016 року.

Ухвалою суду від 22.03.2016р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 05.04.2016р.

У зв'язку з перебуванням у відрядженні судді - члена колегії Мирутенка О.Л. розпорядженням в.о. керівника апарату суду №92 від 05.04.2016р. призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у даній справі.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.04.2016р. до складу колегії входять: головуючий суддя Гнатюк Г.М., судді: Кравчук Н.М., Якімець Г.Г.

В судове засідання 05.04.2016р. з'явилися представники сторін, яким роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст.22 ГПК України та які надали суду усні пояснення.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

Встановив :

Рішенням господарського суду Львівської області від 21.12.2015р. у справі №914/3531/15 (суддя Пазичев В.М.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Новий Розділ" задоволено частково та стягнено з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 1024,38 грн. пені, 50,99 грн. 3% річних, 117,52 грн. інфляційних втрат та 1183,40 грн. судового збору. Припинено провадження по справі в частині стягнення 3806,00 грн. основного боргу, а в задоволенні решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що у відповідності до ст.526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергія-Новий Розділ" оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження усіх істотних обставин справи, у зв'язку з чим просить оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та задоволити вимоги щодо стягнення 1630,18 грн. суми основного боргу, 438,77 грн. пені, 17,36 грн. 3% річних та 51,00 грн. - інфляційних втрат, у стягненні яких було відмовлено, а в іншій частині рішення господарського суду Львівської області від 21.12.2015р. у справі №914/3531/15 залишити без змін. Посилається на ст. 191, ч. 6 ст. 276 ГК України, ст. 632 ЦК України, ст. 15, 20 Закону України "Про теплопостачання". Зазначає, що оплата відповідачем за послуги теплопостачання березня 2015 року повинна здійснюватись за тарифом 1643,70 грн. за 1 Гкал (без ПДВ) згідно постанови НКРЕКП № 415 від 27.02.2015 року, яка набрала чинності з 01 березня 2015 року, а не згідно тарифу на теплову енергію 1150,79 грн. за 1 Гкал (без ПДВ), який був встановлений ТзОВ "Енергія-Новий Розділ" постановою НКРЕКП № 577 від 28.11.2014 р. і діяв з 01 грудня 2014 року до 28 лютого 2015 р.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу б/н від 22.03.2016р. (вх. №01-04/2166/16 від 22.03.2016р.) та представник відповідача в судовому засіданні доводи скаржника спростовує та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, оцінивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення господарського суду Львівської області від 21.12.2015р. у справі №914/3531/15 слід залишити без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 серпня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергія-Новий Розділ" (постачальник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (споживач) було укладено Договір на постачання теплової енергії у вигляді пари і гарячої води № 005-Т/2006, згідно п. 1.1. якого постачальник зобов'язується постачати споживачеві теплову енергію у відповідності з умовами договору, а споживач зобов'язується своєчасно проводити оплату за використану теплову енергію та виконувати інші умови, визначені даним договором (надалі по тексту - договір).

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч. 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Згідно ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про теплопостачання", встановлено, що споживач має право, у тому числі, на отримання інформації щодо якості теплопостачання, тарифів, цін, порядку оплати, режимів споживання теплової енергії.

Згідно ч. 3 статті 24 Закону України "Про теплопостачання", основними обов'язками споживача теплової енергії є, у тому числі, додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про теплопостачання", цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом (контролем) у сфері теплопостачання, експлуатацією теплоенергетичного обладнання та виконанням робіт на об'єктах у сфері теплопостачання суб'єктами господарської діяльності незалежно від форми власності.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно із ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, установлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 5.1 Договору, облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, а при їх відсутності - розрахунковим методом. Опалювальна площа нежитлового приміщення, магазину, по АДРЕСА_1 становить 191,10 кв. м.

Згідно п. 6.1. Договору, ціни, враховуючи ПДВ, на день підписання договору становлять:

Для інших споживачів:

на опалення 1 м кв. загальної площі в опалювальний період - 5,31 грн. - при відсутності лічильника і 200,35 грн./1Гкал - при наявності лічильника, за 1 м куб. гарячої води (з водовідведенням) - 12,36 грн., на пару для технологічних потреб - грн./Гкал.

Розрахунки за використану теплову енергію проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів (п. 6.3. Договору).

Розрахунковий період є календарний місяць (п.6.4 Договору).

26.03.2015 року відповідач отримав повідомлення від позивача за вих. № 301 від 20.03.2015 року, в якому було зазначено, що відповідно до Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" та постанови КМУ від 01.06.2011 року № 869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги", Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, згідно Постанови № 415 від 27.02.2015 року, встановила тарифи на теплову енергію з 01.03.2015 року, зокрема для інших споживачів у розмірі 1643,70 грн./Гкал без ПДВ.

У квітні 2015 року відповідач отримав рахунок за тепло № Т000007331 за березень 2015 року від 31.03.2015 року, з якого він встановив, що нарахування вартості наданих послуг за новим тарифом було здійснене за період з 01 по 23 березня 2015 року, хоча повідомлення про зміну тарифу датоване 20.03.2015 року, а отримав він його тільки 26.03.2015 року.

Відповідачем 14.04.2015 року були направлені заперечення від 14.04.2015 року, які отримані позивачем за вх. № 679 від 16.04.2015 року, де відповідач заперечив оплату наданої позивачем послуги за 23 дні березня по підвищеному тарифу.

Умови договору позивачем виконувалися належним чином. Однак, у квітні 2015 року між споживачем, і позивачем виникли розбіжності щодо вартості наданої послуги за березень 2015 року. Відповідач неодноразово просив позивача виставити рахунок відповідно до умов укладеного Договору, проте, оскільки позивач відмовився надати відповідачу інший рахунок, згоди між ними не було досягнуто. Тому, надані за березень 2015 року послуги залишилися неоплаченими.

На заперечення відповідача позивач надав відповідь за № 1579 від 17.04.2015 року, в якій зазначив, що на виконання п. 4.2.3. Договору на постачання теплової енергії у вигляді пари і гарячої води, укладеного між ПП ОСОБА_2 та ТОВ "Енергія-Новий Розділ", товариство в газеті "Львівська газета" від 12.03.2015 року № 9 опублікувало повідомлення про введення в дію нових тарифів на теплову енергію.

Отримавши 22.04.2015 року дану відповідь, відповідач надав заперечення від 28.04.2015 року щодо розміщення повідомлення у газеті "Львівська газета", так як, на думку відповідача, єдиним офіційним ЗМІ в м. Новий Розділ є міська газета "Вісник Розділля", а тому повідомлення потрібно було розміщувати саме у цій газеті.

Позивач листом № 1923 від 14.05.2015 року повідомив, що він не керується Законом України "Про житлово-комунальні послуги", так як теплова енергія не є послуга, а товар, і рекомендував зі всіма змінами по тарифах ознайомлюватися на сайті НКРЕКП, та зазначив, що виставлений за березень 2015 року рахунок не буде відкоригований.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.07.2012 р. № 390 затверджено Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад. Крім того, 30 липня 2012 року прийнято Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 390 "Про затвердження порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін, тарифів, зміну цін, тарифів з обгрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад". Ним міністерство зобов'язало господарюючих суб'єктів надавати повну, змістовну, достовірну та своєчасну інформацію відповідного змісту. Суб'єктами господарювання, що надають комунальні послуги (послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до відома споживачів доводиться така інформація:

- загальний розмір тарифу та його структура (плановані витрати за елементами, прибуток, податок на додану вартість);

- обґрунтування причин зміни тарифу (зазначення розміру діючого тарифу та відсотка відшкодування затвердженим тарифом собівартості, планового економічно обґрунтованого тарифу, дати, коли тариф востаннє переглядався, причин перегляду тарифу, зазначення відсотка зростання основних складових тарифу (заробітної плати, електроенергії, паливо-мастильних матеріалів), визначення відсотка підвищення тарифу тощо);

- інша додаткова інформація, визначена суб'єктом господарювання та/або органом, уповноваженим встановлювати тарифи. Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обгрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад розроблясгься і затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Згідно пп. 2 п. 36 Постанови КМ України № 1198 від 03.10.2007 р. "Про затвердження Правил користування тепловою енергією", теплопостачальна організація зобов'язується надавати споживачеві інформацію про обсяги та якість постачання теплової енергії, тарифи (ціни), порядок оплати, методики і нормативи розрахунку, режими споживання на умовах, визначених договором.

Таким чином, зміна тарифу здійснювалась позивачем на підставі Постанови НКРЕКП № 415 від 27.02.2015 р., і так як товариство є суб'єктом природної монополії та суб'єктом господарювання на суміжних ринках, ця зміна є обов'язковою і для учасників Договору №005-т/2006.

Позивач визнає і не заперечує, що він ввів в дію новий тариф з 01 березня 2015 року та розраховував вартість теплової енергії споживачам за новим тарифом. В той час, як повідомлення про введення в дію нових тарифів у газеті "Львівська газета" № 9 було опубліковане тільки 12 березня 2015 року. Таким чином, повідомлення споживачів тепла відбулось позивачем після введення в дію нових тарифів.

Зі свого боку, відповідач не заперечує, що ним було отримане повідомлення № 301 від 20.03.2015 року про зміну тарифу 26 березня 2015 р., а також рахунок за березень 10 квітня 2015 р.

Відповідач не заперечує факт встановлення нового тарифу постановою НКРЕКП для ТОВ "Енергія - Новий Розділ", проте, оскільки законодавство встановлює порядок врегулювання договірних відносин, зокрема, щодо зміни та встановлення нового тарифу та пов'язує введення в дію нового тарифу для споживача з датою та часом внесення таких змін у встановленому чинним законодавством України порядку у договірні відносини, тому вважає, що не зобов'язаний оплачувати вартість наданої теплової енергії за новим тарифом за попередній період до відповідного врегулювання договірних відносин.

Згідно п. 8.1. Договору, розбіжності та спори між сторонами, пов'язані із виконанням, зміною та розірванням цього договору, вирішуються шляхом проведення переговорів, обміном листами, укладенням додаткових угод. Пропозиції щодо зміни договірних величин теплопостачання надаються сторонами не пізніше ніж за 30 днів до початку кварталу.

Згідно ч. 5 ст. 180 ГК України, ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно ч. 2 ст. 632 ЦК України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно ч. 3 ст. 632 ЦК України, зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підстав до задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача різниці, на яку мало місце збільшення тарифу, немає, а, отже, відповідач за 23 дні березня 2015 року повинен оплатити за тепло по тарифу 1150,79 грн./ Гкал без ПДВ, що становить відповідно до кількості спожитої енергії 3171,66 грн. та 634,33 грн. ПДВ, а разом 3805,99грн.

Згідно п. 6.3. Договору, розрахунки за використану теплову енергію проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Форма оплати - попередня.

Відповідно до п. 6.5. Договору, розрахунок проводиться по платіжних дорученнях в планових сумах, визначених розрахунковим шляхом, виходячи із заявленої потреби в комунальних послугах і планових договірних цін за попередній місяць до 5 числа поточного місяця.

Згідно п. 6.6. Договору, по закінченню місяця Постачальник визначає фактичну кількість комунальних послуг в порядку, визначеному в п. 5.1. даного договору і визначає конкретну суму оплати, на яку пред'являє рахунок Споживачу до 12 числа наступного місяця.

20.03.2015 року відповідач звернувся до ТОВ "Енергія-Новий Розділ" з письмовою заявою про вимкнення опалення в приміщенні магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1 з 23.03.2015 року. Дана заява позивачем була задоволена і постачання теплової енергії припинено з 23.03.2015 року.

ТзОВ "Енергія-Новий Розділ" по Договору № 005-т/2006 від 01 серпня 2006 року відповідачу у березні 2015 (за 23 доби) поставлено теплову енергію на опалення нежитлового приміщення - магазину, що знаходиться по АДРЕСА_1, в обсязі 2,75607 Гкал.

У порушення умов договору і чинного законодавства України, відповідач не провів своєчасну оплату за постачання теплової енергії за березень 2015 року. За твердженням позивача, борг ФОП ОСОБА_2 перед ТзОВ "Енергія-Новий Розділ" за постачання теплової енергії на опалення магазину по договору № 005-т/2006 станом на 01 вересня 2015 року за спожиту відповідачем у березні 2015 року теплову енергію не був погашений.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, згідно із умовами договору та вимогами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Стаття 525 ЦК України передбачає недопустимість відмови від виконання зобов'язання або односторонньої зміни його умов. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

01.12.2015 року за вх. № 51988/15 позивач подав до господарського суду Львівської області заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 1630,18 грн. суми основного боргу, 1463,15 грн. - пені, 68,35 грн. - 3% річних та 168,52 грн. - інфляційних втрат.

З огляду на викладене, а також враховуючи сплату боргу відповідачем, що викладені у заяві позивача від 11.11.2015 року за вх. № 5267/15, а також те, що такі дії не порушують прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, судом першої інстанції правомірно припинено провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 3806,00 грн. на підставі ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Однак, відповідач погасив борг в сумі 3806,00 грн. лише 23 жовтня 2015 року, хоча обов'язок такої оплати настав 20.04.2015 року, тому відповідач перед позивачем перебував у статусі боржника на дану суму позинаючи з 21.04.2015 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та річних обґрунтовані та підлягають до задоволення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат та річних, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення до стягнення втрат від інфляції на суму 117,52 грн. та 3% річних - 50,99 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення пені, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 7.2. Договору і чинного законодавства України, відповідач у разі неоплати або несвоєчасної оплати за поставлену теплову енергію зобов'язаний сплатити ТзОВ "Енергія-Новий Розділ" пеню.

Згідно з ст.ст. 549, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст. 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи вищевказане, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення пеня у розмірі 1024,38 грн. за період з 21.04.2015 року по 07.10.2015 року.

Доводи апеляційної скарги щодо оплата відповідачем за послуги теплопостачання березня 2015 року повинна здійснюватись за тарифом 1643,70 грн. за 1 Гкал (без ПДВ) згідно постанови НКРЕКП № 415 від 27.02.2015 року, яка набрала чинності з 01 березня 2015 року судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки позивачем був введений тариф з 01.03.2015р. згідно постанови НКРЕКП № 415 від 27.02.2015 року, про який було повідомлено відповідача лише 26 березня 2015 р. згідно отриманого повідомлення № 301 від 20.03.2015 року про зміну тарифу. А згідно п. 6.3. Договору, розрахунки за використану теплову енергію проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Форма оплати - попередня.

Таким чином, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом Львівської області належним чином досліджені обставини справи та оцінені докази, що мають значення для справи, при прийнятті рішення правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Новий Розділ" залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги, в порядку ст.49 ГПК України, слід віднести на скаржника.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

Постановив:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 21.12.2015р. у справі №914/3531/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Новий Розділ" залишити без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути в господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Гнатюк Г.М.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Якімець Г.Г.

Повний текст постанови

виготовлено 11.04.2016р.