номер провадження справи 32/135/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016 Справа № 908/5714/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Україна (70212, Запорізька область, Гуляйпільський район, с. Успенівка, вул. Перемоги, 15)

до відповідача ОСОБА_1 управління Держземгеокадастру у Запорізькій області (69059, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 районна державна адміністрація (70202, Запорізька область, м. Гуляйполе, вул. 3 Інтернаціоналу, буд. 50)

про визнання договору оренди землі поновленим на 5 років та визнання додаткової угоди до договору оренди землі від 08.02.2010 р. укладеною

Колегія суддів господарського суду Запорізької області у складі: головуючий суддя Колодій Н.А., судді Мірошниченко М.В., Науменко А.О.

За участю представників:

Від позивача ОСОБА_3А, на підставі довіреності № 9 від 20.11.2015 р.;

ОСОБА_4В, на підставі довіреності № 1 від 20.01.2016р.

Від відповідача ОСОБА_5, на підставі довіреності № 7 від 04.01.2016 р.

Від третьої особи не зявився

До господарського суду Запорізької області 16.11.2015 р. звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Україна з позовною заявою до ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Запорізькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі поновленим на 5 років на тих самих умовах, які передбачені договором від 08.02.2010 р., та про визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 08.02.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.11.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/5714/15, присвоєно номер провадження справи 32/135/15, з призначенням судового засідання на 25.11.2015 р. Ухвала направлялась на адресу сторін в установленому законом порядку.

Ухвалою суду від 25.11.2015 р., за клопотанням представника позивача продовжено строк розгляду справи та відкладено на 20.01.2016 р.

20.01.2016 р. на адресу господарського суду Запорізької області від позивача надійшла заява про виправлення описки допущеної у пункті 2 прохальної частини позовної заяви, а саме замість дати 08.02.2015 р. слід зазначити/читати 08.02.2010 р.

Ухвалою суду від 20.01.2016 р., для надання додаткових доказів розгляд справи відкладено на 01.02.2016 р.

Розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду Запорізької області ОСОБА_6 від 01.02.2016 р., у звязку з особливою складністю даної справи, справу № 908/5714/15 передано на розгляд колегії суддів у складі трьох суддів: головуючий суддя Колодій Н.А., судді Мірошниченко М.В., Науменко А.О.

01.02.2016 р. зазначеною колегією справу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 23.03.2016 р.

Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях ст. 251 ЦК України, ст.ст. 179, 187 ГК України, Законом України Про оренду землі, Земельним Кодексом України.

Відповідач позов не визнав, вважає вимоги позивача необґрунтованими, з підстав викладених у відзиві на позов (відзив на позов долучений до матеріалів справи).

У засідання суду 23.03.2016 р. представник третьої особи не зявився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. Вимог суду не виконав, письмових пояснень стосовно заявленого позивачем позову не надав. Поважні причини своєї неявки суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи без 3-ї особи або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

В судовому засіданні 23.03.2016 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 районна державна адміністрація Запорізької області (орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю Україна (орендар, позивач у справі) 08.02.2010 р. уклали договір оренди землі (надалі договір).

Пунктами 1, 2 договору встановлено, що орендодавець, згідно розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 19.01.2010 р. № 9 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходяться на території Успенівської сільської ради за межами населених пунктів Гуляйпільського району Запорізької області. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 49,5000 га, у тому числі сіножатей 48,7000 га, полезахисних лісосмуг - 0,8000 га.

Відповідно до п. 8 , договір укладено на пять років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Договір зареєстровано у Гуляйпільському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09 серпня 2010 року за № 54.

Про факт передачі орендарю обумовленої договором земельної ділянки (кадастровий номер :21:001:0004) свідчить підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками ОСОБА_7 прийому-передачі обєкту оренди.

З 01.01.2013 р. набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності від 06.09.2012 р. № 5245-17, відповідно до якого райдержадміністрації не наділені повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів. Вищезазначені повноваження передано до центральних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. На території Запорізької області дані функції передано ОСОБА_1 управлінню Держземагенства у Запорізькій області.

Наказом від 25.01.2013 р. № 40 Міністерство аграрної політики України затвердило зміни до Положення про Головні управління Держземагенства в областях, згідно з п. 4.32 якого Головні управління Держземагенства в областях наділені повноваженнями передавати відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб в межах областей.

Відповідно до п. 2 та п. 5 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 р. № 442 Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади Державне агентство земельних ресурсів України реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінет Міністрів України від 14.01.2015 р. №5 Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області; реорганізовані територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держземагенства у Запорізькій області шляхом його приєднання до ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Встановлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру

Згідно розпорядження КМУ від 31 березня 2015 року № 294-р Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру функції та повноваження Державного агентства земельних ресурсів у звязку з розформуванням покладено на Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

За таких обставин з набранням чинності зазначеного вище закону розпорядником земель за договором оренди землі від 08.02.2010 р. слід вважати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (відповідач у справі).

З метою поновлення строку дії договору оренди землі на новий строк позивачем на адресу відповідача з дотриманням термінів, передбачених ст. 33 Закону України Про оренду землі, було направлено лист-повідомлення № 144 від 18.06.2015 р. про поновлення договору оренди землі строком на 14 років та збільшення орендної плати з 3% до 4 % нормативно-грошової оцінки землі.

Лист отриманий відповідачем 26.06.2015 р., про що свідчить відмітка на листі-повідомленні. До листа-повідомлення було додано проект додаткової угоди та копія договору оренди землі.

Відповідач у передбачений законом строк розглянув пропозицію позивача та надав лист-повідомлення № 8-0.4-806/25-15 від 17.07.2015 р., в якому повідомив про відмову в продовженні дії договору на новий строк та втрату переважного права на поновлення договору у звязку з відсутністю обґрунтування збільшення строку дії договору оренди землі. Крім того, зазначив, що у зв'язку з недосягненням домовленостей щодо строку дії Договору переважне право на поновлення (продовження) Договору вважається припиненим, у зв'язку з чим Договір також припиниться 10.08.2015 р. Попередив про необхідність виконання обовязку щодо повернення обєкту оренди, відповідно до ст. 34 Закону України Про оренду землі.

Позивач, прагнучи досягти домовленості між сторонами, повторно 04.08.2015р. спрямував на адресу відповідача два листи-повідомлення про поновлення договору оренди. Один із проектів передбачав поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк, а інший, враховуючи зміни, внесені до ч. 3 ст. 19 Закону України Про оренду землі, збільшення строку оренди до 14 років та збільшення орендної плати з 3% до 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Зазначені листи-повідомлення отриманні представником відповідача 06.08.2015 р., про що свідчить відмітка на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення.

Відповідач у відповіді № 27-8-0.4-2235/25-15 від 18.08.2015 р. відповідачу нагадав про втрату ТОВ Україна переважного права на поновлення договору оренди та необхідність повернення земельної ділянки орендодавцю. Зауважив, що у разі невиконання обовязку щодо повернення обєкта оренди, орендар зобовязаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Мотивуючи тим, що позивач є добросовісним орендарем, покращує родючі властивості ґрунту, здійснює необхідні прийоми догляду, вносить високоякісні добрива та вчасно сплачує оренду плату, останній втретє звернувся до відповідача з повідомленням від 11.09.2015 р. про намір у подальшому орендувати земельну ділянку, та проектом додаткової угоди про поновлення (продовження) договору оренди землі. Повідомлення отримане представником відповідача 15.09.2015 р., про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

За наслідками розгляду повідомлення від 11.09.2015 р. відповідач листом № 32-8-0.4-4069/25-15 від 30.09.2015 р. зауважив, що правовідносини сторін за договором оренди землі від 08.02.2010 р. припинені.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, надані докази вислухавши пояснення представників сторін суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині поновлення строку дії договору оренди землі на тих самих умовах, та той самий строк та визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 08.02.2010 р., виходячи з наступного.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України Про оренду землі.

Відповідно до статті 13 Закону України Про оренду землі під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з нормою статті 79-1 ЗК України земельна ділянка набуває ознак об'єкта цивільних прав з моменту її формування з присвоєнням кадастрового номера та внесення в Державний земельний кадастр.

За змістом статей 18, 20 Закону України Про оренду землі (у редакції чинній на момент укладення договору оренди землі) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Як вбачається з матеріалів справи позивач та орендодавець дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши 08.02.2010 року договір своїми підписами, що і є моментом укладення договорів.

З урахуванням п. 8 договору, норм Закону України Про оренду землі та ЦК України, та моменту державної реєстрації у Гуляйпільському райвідділі Запорізької регіональної філії ДП ЦДЗК слід вважати, що договір набув чинності з 09.08.2010 р.

Згідно п. 2.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин від 17.05.2011 року № 6, у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам рекомендовано враховувати положення статті 33 Закону України Про оренду землі (в редакції Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, який набрав чинності з 12.03.2011).

Стаття 33 Закону України Про оренду землі визначає підстави для пролонгації договору оренди.

Так, у частинах першій - п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України Про оренду землі, можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно із частинами першою - п'ятою статті 33 Закону України Про оренду землі у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України Про оренду землі передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України Про оренду землі передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України Про оренду землі, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Аналіз наведеної норми закону свідчить, що у орендаря виникає право на продовження дії договору у разі: належного виконання умов договору; своєчасного звернення з листом-повідомленням до орендодавця; надсилання на адресу орендодавця проекту додаткової угоди; відсутність заперечень орендодавця щодо подальших правовідносин.

Матеріали справи містять платіжні доручення про сплату орендних платежів за період з лютого 2015 р. по серпень 2015 р., якими підтверджено належне та своєчасне виконання позивачем зобовязань щодо внесення орендних платежів за землю.

Відповідач доказів протиправної поведінки позивача під час дії договору оренди землі від 08.02.2010 р. суду не надав; позицію позивача щодо належного виконання зобовязань за договором не спростував.

З огляду на викладе слідує, що позивач належним чином, як того вимагає Закон та умови договору, виконував свої зобовязання за договором оренди від 08.02.2010 р. та, як наслідок, у нього виникло переважне право на продовження дії договору оренди землі.

Також позивачем доведений факт своєчасного повідомлення/звернення до відповідача з листом-повідомленням по намір скористатися переважним правом укладання договору із наданням проекту додаткової угоди.

Із аналізу відповідей (від 17.07.2015 р., від 18.08.2015 р., від 30.09.2015 р.), наданих ОСОБА_1 управлінням Держземагенства у Запорізькій області, слідує, що відмови у пролонгації договору оренди землі позивач не отримав; натомість відповідач посилався на втрату переважного права позивачем на продовження договору, оскільки не досягнуто домовленості щодо збільшення строку дії договору до 14 років без обґрунтування такого збільшення.

З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем виконані вимоги, передбачені ст. 33 Законом України Про оренду землі для поновлення договору оренди, а відповідачем, у свою чергу, не здійснено дій, які б сприяли такому поновленню, додаткову угоду не підписано.

Суд виходить з тієї позиції, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права або інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу , а обмеження матеріального права суперечить цим положенням, порушення цивільного права чи інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема, ст.16 Цивільного кодексу України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. За таких обставин, суд вважає, що позивач має право вимагати визнання Договору оренди землі від 08.02.2010р. поновленим на той самий строк та укладання додаткової угоди про поновлення цього Договору в судовому порядку, оскільки , по суті, це є способом захисту порушених прав та законних інтересів позивача шляхом встановлення (поновлення) правовідносин.

Статтею 17 Закону України "Про визнання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За ст. 13 Конвенції кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.03 у справі "Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії" встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

Господарський суд при винесенні рішення по даному спору враховує також правову позицію, яка міститься у рішенні Європейського суду з прав людини по справі Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" в якій він постановив, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати таке рішення що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.

З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку.

При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об'єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Враховуючи норми національного законодавства, зокрема ч. 1 ст. 187 ГК України, суд вважає, що позивач правомірно звернувся за вирішенням спору до господарського суду, оскільки чинним законодавством передбачена обов'язковість укладення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту його поновлення. А відтак, способом захисту порушеного права є укладення додаткової угоди.

Приймаючи до уваги той факт, що після закінчення строку дії договору оренди, позивач продовжує користуватись орендованою земельною ділянкою та належним чином виконує договірні зобов'язання в частині внесення орендної плати та ті обставини, що фактично між сторонами немає спору та неузгодженостей щодо суттєвих умов договору, які б унеможливлювали подальшу пролонгацію орендних відносин, суд дійшов висновку, що договір оренди земельної ділянки від 08.02.2010 р. слід вважати поновленим.

Відповідно до ст. 84 ПІК України, у спорі, що виник при укладенні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Зазначена правова позиція викладена у п. 9.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року Про судове рішення.

В матеріалах справи містяться проекти Додаткової угоди, які позивач, з урахуванням внесених змін до чинного законодавства та позиції орендодавця, направляв відповідачу для підписання.

Первісно направленою Додатковою угодою позивач запропонував викласти преамбулу в іншій редакції змінивши орендодавця на відповідача; поновити термін дії договору оренди земельної ділянки від 08.02.2010 р. на чотирнадцять років; внести зміни до п. 9 договору, виклавши п. 9 розділу Орендна плата в наступній редакції: 9. Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі в грошовій формі у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Всі інші умови вищевказаного договору не зачеплені даною угодою, залишаються незмінними.

Додатковими угодами, направленими відповідачу 04.08.2015 р., позивач запропонував в першій редакції поновити термін дії договору оренди земельної ділянки від 08.02.2010 р. на сім років; внести зміни до п. 8 та п. 9 договору, виклавши п. 8 розділу Строк дії договору в наступній редакції: 8. Договір укладено на 7 (сім) років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.. Пункт 9 розділу Орендна плата викласти в наступній редакції: 9. Річна орендна плата становить 4% (чотири відсотка) від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та вноситься орендарем у грошовій формі. Всі інші умови вищевказаного договору не зачеплені даною угодою, залишаються незмінними. В другій редакції, пропонував поновити термін дії договору оренди земельної ділянки від 08.02.2010 р. на десять років, про що внести зміни до п. 8 розділу Строк дії договору. Всі інші умови вищевказаного договору не зачеплені даною угодою, залишаються незмінними.

В проекті додаткової угоди, яка направлялась позивачем 11.09.2015 р., пропонувалось поновити строк дії договору оренди земельної ділянки та внести зміни до пункту 8, виклавши п. 8 розділу Строк дії договору в наступній редакції: 8. Договір укладено на 5 (пять) років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.. Всі інші умови вищевказаного договору не врегулювані даною угодою, залишаються незмінними.

Враховуючи, положення ст. 33 Закону України Про оренду землі, якою передбачена пряма вказівка на укладення додаткової угоди до договору оренди землі про його поновлення на тих же умовах і на той самий строк, а також те, що сторони не дійшли згоди в частині збільшення терміну оренди землі, суд дійшов висновку, що договір оренди земельної ділянки від 08.02.2010 р. слід вважати поновленим на тих самих умовах, викладених у договорі та на той самий строк, тобто на наступні пять років.

Частинами 1 і 2 статті 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати договір оренди землі, укладений 08.02.2010 року між ОСОБА_2 районною державною адміністрацією як орендодавцем та ТОВ Україна як орендарем, зареєстрований ОСОБА_2 районним відділом Запорізької регіональної філії ДП Центр ДЗК 09.08.2010 р. про що в Державному реєстрі земель зроблено запис № 54, загальною площею 49,5000, у тому числі сіножатей 48,7000 га, полезахисних лісосмуг- 0,8000 га на території Успенівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, поновленим на 5 років на тих самих умовах, які були передбачені договором.

3. Визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 08.02.2010 р., зареєстрованого ОСОБА_2 районним відділом Запорізької регіональної філії ДП Центр ДЗК 09.08.2010 р. про що в Державному реєстрі земель зроблено запис № 54, що поновлює договір строком на 5 (пять) років та діє до 09 серпня 2020 р., в редакції позивача:

ДОДАТКОВА УГОДА

До договору оренди землі від 08.02.2010

(зареєстрований 09.08.2010 року № 54) про його поновлення

м. Запоріжжя _______________ 2015 р.

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (вул. Парамонова, 1, м. Запоріжжя) в особі виконуючого обов'язки начальника ОСОБА_8, який діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії ті кадастру від 03.03.2015 р. від 03.03.2015 № 18), іменований у подальшому "Орендодавець", з однієї сторони

та Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна», в особі директора ОСОБА_9, який діє на підставі Статуту, іменований в подальшому Орендар, з іншої сторони, відповідно до наказу головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області № _______________від «_____»_____________2015 року та згідно ст. ст. 30, 33 Закону України «Про оренду землі», пункту 36 Договору оренди землі за домовленістю сторін уклали додаткову угоду про таке:

1. Поновити (продовжити) строк дії договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності від 08.02.2010 р. (зареєстрований 09.08.2010 року № 54) (далі - Договір), укладений між ОСОБА_2 районною державною адміністрацією Запорізької області та ТОВ «Україна», загальною площею 49,50 гаіх цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Успенівської сільської ради за межами населених пунктів Гуляйпільського району Запорізької області, на тих самих умовах на новий строк.

2. Внести зміни до договору:

2.1. Пункт 8 Договору викласти у такій редакції:

Договір укладено на 5 (п'ять) років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

3. Інші умови Договору, до яких не внесено зміни, зберігають чинність.

Ця додаткова угода є невід'ємною частиною договору оренди землі від 08.02.2010 (зареєстрований 09.08.2010 року № 54), складена у 3-х (трьох) примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких зберігається у орендодавця. Другий зберігається у орендаря, третій знаходиться у реєстраційній справі у відповідному органі, який здійснює державну реєстрацію

Підписи сторін

Орендодавець Орендар

Головне управління Держгеокадастру у Товариство з обмеженою відповідальністю Запорізькій області "Україна"

3. Стягнути з ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, місто Запоріжжя, вул. Українська, 50, ідентифікаційний код 39820689) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Україна (70212, Запорізька область, Гуляйпільський район, с. Успенівка, вул. Перемоги, 15, ідентифікаційний код 30733111) 2436,00 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 07 квітня 2016 р.

Головуючий Н.А. Колодій

Судді М.В. Мірошниченко

ОСОБА_7

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.