Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

31 березня 2016 р. Справа № 927/163/16

За позовом: Чернігівської Міської Кредитної Спілки «Народна воля»,

вул. Гетьмана Полуботка, 8-а, м. Чернігів, 14000

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Мстислав»,

проспект Миру, 53-а, м. Чернігів, 14000

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 АДРЕСА_1

про стягнення 124 162грн.82коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: ОСОБА_2 представник довіреність №1 від 10.03.2016, ОСОБА_3 представник довіреність від 29.12.2015

Від відповідача: не зявився

Від третьої особи: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 124162,82грн., з яких 100000,00грн. за отриманий кредит та 24162,82грн. проценти за користування кредитом згідно кредитного договору №6/1 від 19.05.2014 та договору поруки №6/1/1 від 19.05.2014.

Ухвалою від 24.02.2016р. суд відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучив до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1.

Представник позивача в судовому засіданні 15.03.2016 надав клопотання від 15.03.2016 про залучення документів до матеріалів справи, яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 24.03.2016 надав клопотання від 24.03.2016 про залучення документів до матеріалів справи, яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 24.03.2016 суд перейшов до розгляду справи по суті. Представник позивача виклав позовні вимоги та просив позов задовольнити у повному обсязі, стверджуючи про своєчасне звернення до суду із вимогою до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представники позивача в судовому засіданні 31.03.2016 надали клопотання про нездійснення технічної фіксації судового процесу, яке задоволено судом.

Представник позивача в судовому засіданні надав клопотання від 31.03.2016 про залучення документів до матеріалів справи, яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

Відповідач відзив на позов не надав. Повноваженого представника відповідач у судове засідання не направив. Ухвала про порушення провадження у справі від 24.02.2016 року направлена на адресу відповідача (проспект Миру, 53-а, м. Чернігів), отримана ним згідно поштового повідомлення №817. Ухвали про відкладення розгляду справи від 15.03.2016, від 24.03.2016 отримані відповідачем згідно поштових повідомлень 343, №286 відповідно.

Згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в реєстрі станом на 24.02.2016 значиться Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Мстислав», код 01210550, місцезнаходження м. Чернігів, проспект Миру,53-а.

Від третьої особи заяв та клопотань до суду не надходило. Повноваженого представника в судове засідання третя особа не направила. Ухвала про порушення провадження у справі від 24.02.2016 року направлена на адресу третьої особи, отримана згідно поштового повідомлення №809. Ухвали про відкладення розгляду справи від 15.03.2016, від 24.03.2016 отримані третьою особою згідно поштових повідомлень637, №294 відповідно.

Відповідності до ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Судом було вжито всі заходи щодо належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але відповідач та третя особа витребувані судом документи не надали, повноважних представників в судове засідання не направили, про причини невиконання вимог суду не повідомили.

Зважаючи на те, що відповідач та третя особа мали можливість, але не скористалися правом надати суду письмові пояснення щодо позову, зважаючи на дотримання розумного строку вирішення господарського спору, господарський суд доходить висновку, що незявлення відповідача та третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті. Рішення приймається за наявними у справі матеріалами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані матеріали та докази, вислухавши пояснення повноважних представників позивача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, зясувавши фактичні обставини справи, господарський суд встановив:

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в реєстрі станом на 24.02.2016 значиться Чернігівська Міська Кредитна Спілка «Народна воля», код 25786199, місцезнаходження м. Чернігів, вул. Гетьмана Полуботка, 8-а.

19.05.2014 року між Чернігівською Міською Кредитною Спілкою «Народна Воля» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №6/1, відповідно до п.1.1 якого кредитодавець (позивач у справі) зобовязується надати позичальнику (третій особі у справі) кредит у сумі 100000,00грн. на засадах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором.

Згідно п.2.1 кредитного договору кредит надається строком на 12 фактичних місяців від дати отримання позичальником кредиту.

Кредитодавець зобовязується надати позичальнику кредит в строк не пізніше 3-х банківських днів від дати підписання договору (п.2.2. кредитного договору).

Позичальник відповідно до п.2.3 кредитного договору зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п.2.1 договору.

Відповідно до п.2.4 кредитного договору кредит надається позичальнику готівкою у касі кредитодавця або (згідно заяви позичальника) шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником у заяві. Ненадання позичальником реквізитів свого рахунку в банку (надання реквізитів з помилками) або неявки позичальника за отриманням кредиту готівкою через касу кредитодавця (чи ухилення іншим способом від отримання кредиту), а також невиконання позичальником зобовязання щодо забезпечення кредиту, передбаченого п.5.1.5 цього договору, якщо забезпечення зобовязання підлягає оформленню окремим договором звільняє кредитодавця від відповідальності за порушення зобовязання, передбаченого п.2.2 договору.

За умовами п.2.5 кредитного договору датою отримання кредиту вважається дата видачі позичальнику суми кредиту готівкою через касу кредитодавця, а при безготівкових розрахунках дата списання відповідної суми з рахунку кредитодавця. Вищезазначена дата отримання кредиту зазначається в Графіку розрахунків, що є Додатком №1 до даного договору.

На виконання умов кредитного договору Чернігівська Міська Кредитна Спілка «Народна Воля» надала, а ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) отримав кредит в сумі 100000,00грн., що підтверджується видатковим касовим ордером №439 від 19.05.2014 (а.с.15).

Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч.3 ст.1049 вказаного кодексу).

Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

За умовами п.2.6 кредитного договору датою повернення (погашення) кредиту так само як і датою сплати процентів вважається дата оформлення кредитодавцем прибуткових касових ордерів на отримання суми, а при безготівкових розрахунках дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця.

У п.3.1-3.2 кредитного договору сторони встановили, що плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 27% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. Нарахування процентів за цим договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році (вихідних, святкових та неробочих днів включно). Кількість днів у році приймається як 365 (366).

У п.3.3 кредитного договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно Графіка розрахунків, що є невідємною частиною договору.

Сторони підписали Графік розрахунків (додаток №1 до договору кредиту №6/1 від 19.05.2014), згідно якого дата отримання кредиту 19.05.2014, дата повернення кредиту 19.05.2015. За умови дотримання позичальником графіку розрахунків, сукупна вартість кредиту включаючи, повязана з оформленням забезпечення кредиту, відповідно до п.4.2 договору, становить 27000,00грн., або 27% від суми отриманого кредиту. Зазначена сукупна вартість кредиту для позичальника залишається незмінною у разі дотримання позичальником Графіку розрахунків.

Згідно п.10.1 кредитного договору №6/1 від 19.05.2014 року строк дії цього договору становить 12 місяців. Дія цього договору припиняється, зокрема, згідно п.10.3.1 після закінчення строку, визначеного п.10.1 цього договору, але не раніше повного виконання сторонами власних, обовязків згідно цього договору.

Як свідчать матеріали справи та не спростовує відповідач, третя особа, ОСОБА_1 кредитні кошти в строк, визначений договором не повернув.

За таких обставин, заборгованість позичальника по кредиту на час розгляду справи становить 100000,00грн.

Відповідно до п.3.6 договору прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (згідно графіка розрахунків) не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту визначеного п.2.1 цього договору, так й після закінчення цього строку протягом подальшого користування позичальником наданими грошовими коштами, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем.

Згідно поданих позивачем до матеріалів справи довідки №5/03 від 23.03.2016 (а.с.80) та розрахунку (а.с.81) заборгованість ОСОБА_1 по нарахованим процентам за користування кредитом становить 24162,82грн. за період з 15.03.2015 року по 05.02.2016р.

Як вбачається із наведеного позивачем розрахунку заборгованості (а.с.81), останнім нараховано позичальнику процентів за період користування кредитом з 20.05.2014 року по 05.02.2016 року на суму 46380,82грн.

Згідно прибуткових касових ордерів, копії яких подані позивачем до матеріалів справи (а.с.82-87), ОСОБА_1 здійснив часткову оплату процентів по кредиту на суму 22218,00грн., а саме: № 1561 від 02.06.2014 на суму 888,00грн., №1838 від 30.06.2014 на суму 1000,00грн., №2288 від 18.08.2014 на суму 1000,00грн., №2450 від 01.09.2014 на суму 1000,00грн., №2539 від 15.09.2014 на суму 3805,00грн., №2726 від 30.09.2014 на суму 1800,00грн., №3488 від 29.12.2014 на суму 500,00грн., №3576 від 31.12.2014 на суму 6725,00грн., №773 від 31.03.2015 на суму 1000,00грн., №997 від 30.04.2015 на суму 1000,00грн., №1106 від 25.05.2015 на суму 3500,00грн.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим до виконання сторонами.

У відповідності до приписів ст.33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України відповідачем, третьою особою не подано суду доказів сплати нарахованих процентів за користування кредитом у повному обсязі.

Дослідивши наведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитом, суд встановив, що при нарахуванні процентів за період з 01.01.2016 року по 05.02.2016 року позивачем не враховано, що у 2016 році 366 календарних днів, а не 365 днів із розрахунку, яких здійснено позивачем нарахування процентів за період з 01.01.2016 року по 31.01.2016 року на суму 2293грн.15коп., за період з 01.02.2016 року по 05.02.2016 року на суму 369грн.86коп.

Суд перевіривши розрахунок, керуючись п.3.2. договору, дійшов висновку, що за період з 01.01.2016 року по 31.01.2016 року підлягає нарахуванню 2286грн. 89коп. процентів, за період з 01.02.2016 року по 05.02.2016 року підлягає нарахуванню 368грн.85коп. процентів із розрахунку 366 календарних днів.

За таких обставин, позивачем безпідставно нараховано процентів за користування кредитом за період з 01.01.2016 року по 05.02.2016 року на загальну суму 07грн.27коп. і відповідно вимоги позивача в цій частині також є безпідставними.

Враховуючи вище викладене, суд доходить висновку, що за період з 20.05.2014року по 05.02.2016 року підлягали нарахуванню по договору № 6/1 від 19.05.2014 року 46373грн.55коп. процентів за користування кредитом, з яких сплачено позичальником (третьою особою по справі) 22218грн.00коп., заборгованість по сплаті процентів на день розгляду справи у суді становить 24155грн.55коп.

За таких обставин, позичальником не сплачено 24155грн.55коп. процентів за користування кредитом за період з 15.03.2015 року по 05.02.2016 року.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Відповідно до п.4.1 кредитного договору зобовязання позичальника щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом забезпечується порукою (заставою та/або порукою та/або іншими видами забезпечення, не заборонені законодавством).

Так, 19.05.2014р. між Чернігівською Міською Кредитною Спілкою «Народна Воля» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Мстислав» (поручитель) в особі директора ОСОБА_4 укладено договір поруки №6/1/1, відповідно до п.1.1 якого поручитель (відповідач у справі) поручається перед кредитором (позивачем у справі) боржника ОСОБА_1 за виконання ним свого обовязку згідно кредитного договору №6/1 від 19.05.2014.

Відповідно до п.2.1-2.2 договору поруки порукою забезпечується виконання зобовязання у повному обсязі. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, сума якого складає 100000,00грн., відсотків, пені, відшкодування збитків, якщо останні були нанесені кредитору.

Згідно п.4.1-4.2 договору поруки порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобовязання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі статтею 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 Цивільного кодексу України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно п.3.11 договору поруки у разі порушення зобовязання боржником, вимога до поручителя направляється за зазначеною у договорі поруки адресою. У разі відсутності поручителя за такою адресою, або неотримання поручителем вимоги за спливом часу вважається, що вимога вручена йому належним чином.

Позивачем до матеріалів справи подана вимога про сплату боргу вих.№10/05 від 26.05.2015р. (а.с.17), яка адресована ОСОБА_4 АДРЕСА_2, в якій повідомляється, що він виступив поручителем по кредитному договору №6/1 від 19.05.2014 року, що ОСОБА_1 своєчасно не сплатив кредит і заборгованість складає 105299,80грн. У вимозі позивач вимагає від ОСОБА_4 сплатити заборгованість по кредитному договору протягом 5 днів. На вимозі вчинена відмітка із проставлянням підпису та дати про її отримання ОСОБА_4 26.05.2015.

Дослідивши поданий позивачем зміст вимоги про сплату боргу вих.№10/05 від 26.05.2015р. (а.с.17), суд дійшов висновку, що вказана вимога адресована фізичній особі ОСОБА_4, а не поручителю по договору поруки №6/1/1 від 19.05.2014, яким є товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Мстислав», адреса: м. Чернігів, проспект Миру,53-а.

Зазначені обставини спростовують твердження позивача про направлення на адресу відповідача (поручителя по договору поруки №6/1/1 від 19.05.2014) вимоги протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (19.05.2014).

У поданій позовній заяві позивач зазначає, що прострочення виконання зобовязання зі сторони ОСОБА_1 почалося з 01.07.2014 по сплаті процентів та з 20.05.2015 по поверненню кредиту, що 07.07.2015р. Чернігівська Міська Кредитна Спілка «Народна Воля» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 (як поручителя) та ТОВ «Торговий дім «Мстислав» (як поручителя) про стягнення відповідної заборгованості.

Відповідно до частини третьої статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.09.2015 у справі № 751/6896/15-ц провадження №2/751/1368/15 позовні вимоги Чернігівської міської Кредитної Спілки «Народна Воля» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ТОВ «Торговий дім «Мстислав» про стягнення заборгованості задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_4 солідарно з ТОВ «Торговий дім «Мстислав» на користь Чернігівської міської Кредитної спілки «Народна Воля» заборгованість за кредитним договором №6/1 від 19.05.2014 в сумі 124590,13грн., яка складається з кредиту 100000,00грн, відсотків 8406,66грн., пені 16183,47грн.

16.10.2015 ОСОБА_4 звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з заявою про перегляд заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29.09.2015р. у справі № 751/6896/15-ц.

Ухвалою від 19.10.2015 року Новозаводський районний суд м. Чернігова відкрив провадження №2-п/751/43/15 у справі №751/6869/15-ц

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.12.2015 у справі №751/6896/15-ц позовні вимоги Чернігівської міської Кредитної Спілки «Народна Воля» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволені, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь Чернігівської міської Кредитної Спілки «Народна Воля» заборгованість за кредитним договором №6/1 від 19.05.2014 в сумі 124590,13грн, яка складається з кредиту 100000,00грн, відсотків 8406,66грн., пені 16183,47грн. (а.с.69-71). Згідно відмітки суду рішення набрало законної сили 12.01.2016 року.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.12.2015 у справі №751/6896/15-ц провадження по справі за позовом Чернігівської міської Кредитної Спілки «Народна Воля» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ТОВ «Торговий дім «Мстислав» про стягнення заборгованості в частині стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Мстислав» закрито оскільки спори з приводу господарських правовідносин розглядаються згідно п.1 ч.1 ст.12 ГПК України в порядку господарського судочинства (а.с.67-68). Згідно відмітки суду рішення набрало законної сили 06.01.2016 року.

22.02.2016 Чернігівська міська Кредитна Спілка «Народна Воля» звернулася до господарського суду Чернігівської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Мстислав» заборгованості в сумі 124162,82грн., з яких борг по кредиту 100000,00грн., борг по процентам за користування кредитом 24162,82грн., згідно кредитного договору №6/1 від 19.05.2014 та договору поруки №6/1/1 від 19.05.2014.

Представник позивача під час розгляду справи пояснив, що не вважає поруку припиненою, оскільки в межах шестимісячного строку він звернувся з позовною заявою до Новозаводського районного суду м. Чернігова.

Господарський суд, розглянувши всі подані документи не може погодитися з такою позицією позивача виходячи з наступного.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 Цивільного кодексу України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України).

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України застосовуються поняття «пред'явлення вимоги» та «пред'явлення позову», як умови чинності поруки.

Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 Цивільного кодексу України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Зазначену правову позицію наведено у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 №6-53цс14.

Умова про предявлення до поручителя, в якості вимоги, саме позову в судовому порядку зазначено і в постанові Верховного Суду України від 17.09.2014р. у справі №6-170цс14.

Згідно ст.21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст.1 цього кодексу.

Таким чином, позивач повинен був предявити до поручителя (відповідача по справі) позовну заяву в порядку статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України. Предявлення позовної заяви до Новозаводського районного суду м. Чернігова суд не може вважати належним предявленням вимоги у встановленому законом порядку.

У постанові Верховного Суду України від 01.07.2015р. справа №6-745ц15 зазначено, що відповідно до ст.16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Приймаючи до уваги, що строк виконання основного зобовязання настав 19.05.2015р., відтак, передбачений частиною четвертою статті 559 Цивільного кодексу України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з 20.05.2015р. За таких обставин суд доходить висновку, що позивач мав право звернутися із позовом в порядку господарського судочинства до поручителя (відповідача у справі) в межах шестимісячного терміну з наступного дня після настання строку виконання основного зобов'язання, тобто до 20.11.2015р., а отже порука є припиненою на час звернення позивача - 22.02.2016 року (згідно штампу господарського суду Чернігівської області про одержання позовної заяви) з позовною вимогою до поручителя ТОВ «Торговий дім «Мстислав». Чинним законодавством України не передбачено ані відновлення, ані переривання такого строку.

Отже, у випадку пропуску кредитором строку заявлення вимоги до поручителя, такий строк не може бути відновлено, зупинено або перервано.

Суд самостійно застосовує норми про строк чинності поруки, незалежно від того, чи заявлялося однією із сторін спору про припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності.

З огляду на викладене та встановивши факт припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності, суд відмовляє Чернігівській Міській Кредитній Спілці «Народна Воля» у позові у зв'язку з відсутністю у неї права вимагати стягнення боргу по кредиту у сумі 100000,00грн. та по процентам за користування кредитом у сумі 24155грн.55коп. з поручителя товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Мстислав» за припиненою порукою. Позовні вимоги в частині стягнення 07грн.27коп. заборгованості по процентам за користування кредитом задоволенню не підлягають у звязку з їх безпідставністю нарахування.

Витрати зі сплати судового збору підлягають покладенню на позивача відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 193, 345 Господарського кодексу України, ст. ст. 525, 526, 553, 559, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 34, 49, 75, ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 05.04.2016р.

Суддя Н.Ю. Книш