ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Справа № 918/966/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Рогач Л.І. - головуючого, доповідача
Алєєвої І.В., Дроботової Т.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуАкціонерного товариства "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.", яка діє через представництво компанії "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А."
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 08.12.2015
у справі№ 918/966/15 Господарського суду Рівненської області
за первісним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Неруд Альянс"
до"Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.", яка діє через представництво компанії "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А."
простягнення заборгованості
за зустрічним позовом"Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.", яка діє через представництво компанії "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А."
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Неруд Альянс"
проповернення сплачених коштів
за участю представників:
позивачаПетросян А.В. - представ. дов. від 14.03.2016
відповідачаПінчук В.В,- предст. дов. від 04.01.2016

ВСТАНОВИВ:

25.08.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Неруд Альянс" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.", яка діє через представництво компанії "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.", суми 10068354,49 грн, в тому числі 5602258,13 грн. основного боргу, 2064424,46 грн пені, 115995,82 грн 3% річних, 2285676,08 грн збитків від інфляції, посилаючись на порушення відповідачем зобов'язання оплатити поставлений за договором товар, умови укладеного договору та на приписи статей 509, 525, 526, 530, 549, 550, 610-612, 625 Цивільного кодексу України, статей 173, 174, 175, 193 Господарського кодексу України.

Акціонерне товариство "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." відхилило позовні вимоги, подавши, натомість, зустрічний позов про повернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Неруд Альянс" сплачених за товар коштів у розмірі 2723926,91 грн. Вимоги зустрічного позову ґрунтуються на доводах про передбачене частиною першою статті 670 Цивільного кодексу України право покупця відмовитися від переданого товару та його оплати у разі, якщо продавець передав меншу, ніж обумовлену договором кількість товару, а також вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Неруд Альянс" заперечило проти зустрічного позову, вказавши, що ним належним чином виконувалися умови договору, підстави для повернення коштів, сплачених за одержаний товар, відсутні.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 08.10.2015 (суддя Качур А.М.) з урахуванням ухвали про виправлення описки від 26.10.2015 первісний позов задоволено частково; стягнуто з "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.", яка діє через представництво компанії "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Неруд Альянс" 5602258,13 грн. основного боргу, 2032920,03 грн. пені, 115995,82 грн. 3% річних, 2285676,08 грн. збитків від інфляції та 72851,32 грн. судового збору; в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 31504,43 грн. пені за первісним позовом відмовлено; в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 (судді: Філіпова Т.Л., Василишин А.Р., Бучинська Г.Б.) рішення місцевого господарського суду змінено з виключенням з його мотивувальної частини висновку суду, що: "Суд констатує факт неповного виконання позивачем за первісним договором умов договору поставки в кількості, що передбачена специфікацією № 1"; в іншій частині рішення залишено без змін як законне та обґрунтоване.

Не погоджуючись з висновками господарських судів попередніх інстанцій, Акціонерне товариство "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.", яке діє через представництво компанії "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.", подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу з додатковими поясненнями до неї, в якій просить скасувати рішення та постанову та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Касаційну скаргу вмотивовано доводами про порушення та неправильне застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, а саме: порушено приписи статей 4-2, 4-7, 33, 34, 43, 82 Господарського процесуального кодексу України щодо рівності сторін, змісту судового рішення та доведення сторонами обставин справи на підставі належних та допустимих доказів, повноти, всебічності та об'єктивності встановлення обставин справи, в зв'язку з чим встановлені судами обставини справи не відповідають дійсним, а їх висновки є взаємно суперечливими; порушено приписи статті 208 Цивільного кодексу України щодо форми вчинення правочину між юридичними особами, а належні докази (договір та специфікацію) не взято до уваги; порушено статті 526, 530, 599, 610, 629 Цивільного кодексу України щодо порядку виконання та підстав припинення зобовязань, невірно застосовано частину першу статті 670 Цивільного кодексу України при визначенні обґрунтованості відмови від отриманого товару та наслідків такої відмови, не взято до уваги статтю 688 Цивільного кодексу України; підстави виключення з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не мотивував, та не врахував, що скаржник як покупець призупинив оплату товару у зв'язку з суттєвим порушенням погодженого строку поставки та до моменту отримання всієї погодженої кількості товару.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Неруд Альянс" у судовому засіданні заперечило доводи касаційної скарги, як необґрунтовані.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 19.11.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Неруд Альянс" (постачальник) та Компанією "Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А., яка діє через представництво "Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А." (покупець) укладено договір № KHR/S/19-11/1/14 (договір), відповідно до предмету якого в порядку та на умовах, визначених договором, постачальник зобов'язується передати у власність покупця щебінь гранітний (надалі "товар"), який покупець зобов'язується прийняти та оплатити. Договір підписано та скріплено печатками сторін.

Пунктами 1.2.-1.3. договору встановлено, що одиниця виміру товару: тонна. Специфікація це окремий документ, що дійсний з моменту підписання уповноваженими представниками сторін, в якому сторонами погоджуються всі істотні умови поставки товару: вид товару, ціна на товар, кількість товару, порядок оплати та умови і строки поставки товару. Специфікації, підписані та оформлені належним чином на виконання даного договору, є невід'ємними його частинами. У випадку зміни будь-якої істотної умови в специфікаціях та/або договорі, такі зміни дійсні лише при умові підписання специфікації в новій реакції та/або додаткової угоди до договору повноваженими представниками обох сторін.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що кількість та ціна товару, який має бути поставлений за умовами даного договору, визначається згідно з специфікацією. В ціну товару включено вартість товару та вартість перевезення автомобільним або залізничним транспортом та ПДВ 20 %, а за пунктом 4.1. договору кількість та асортимент товару, який підлягає до поставки, визначається на підставі заявок уповноваженої особи, які подаються постачальнику по мірі необхідності.

Згідно з пунктом 4.2. договору, поставка товару здійснюється за рахунок постачальника, в термін, узгоджений сторонами в специфікаціях. Відповідно до пункту 4.3. договору, постачальник відвантажує покупцю або вказаному в заявці вантажоотримувачу узгоджену партію товару. Датою поставки вважається дата, вказана у залізничній накладній.

Як передбачено пунктом 4.8. договору, розрахунок між сторонами проводиться в безготівковій формі в національній валюті України протягом 30 робочих днів з дня отримання товару шляхом перерахування коштів на рахунок покупця.

Відповідно до пункту 6.3. договору у випадку невиконання або неналежного виконання постачальником чи покупцем своїх зобов'язань по договору, винна сторона сплачує на користь другої сторони пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення виконання зобов'язання, що діяла в даний період.

Договір може бути розірваний на вимогу однієї сторони, попередньо повідомивши іншу не пізніше ніж за 30 календарних днів. (пункт 9.6. договору)

Специфікацією № 1 від 19.11.2014 до договору № KHR/S/19-11/1/14 від 19.11.2014 сторони погодили, що за вказаною специфікацією поставці підлягає така продукція: щебінь гранітний фр.5-20 в кількості 50000 тонн вартістю 9284000,00 грн. та щебінь гранітний фр.0-5 в кількості 50000 тонн вартістю 5280000,00 грн., загальна вартість продукції, яка підлягає поставці, 14564000,00 грн. Строк оплати встановлений згідно з умовами договору. Строк поставки продукції встановлений протягом 30 календарних днів з моменту підписання даної специфікації.

Разом з тим, суди встановили, що за змістом підписаного сторонами 19.11.2014 протоколу узгодження договірної ціни до договору № KHR/S/19-11/1/14 від 19.11.2014, яким узгоджено договірну ціну на продукцію, узгоджено також ціну на товар "щебінь гранітний фр.20-40", не наведений як асортимент товару у специфікації № 1.

За змістом наявних в матеріалах справи видаткових накладних, постачальник на підставі договору № KHR/S/19-11/1/14 від 19.11.2014 поставив покупцю товар на загальну суму 10478363,37 грн. в асортименті товару, що відповідає передбаченому специфікацією № 1 (щебінь гранітний фр.5-20, щебінь гранітний фр.0-5), а також не вказаний у специфікації № 1 але наявний в протоколі узгодження договірної ціни щебінь гранітний фр.20-40. В усіх видаткових накладних в якості підстави поставки міститься посилання на договір № KHR/S/19-11/1/14 від 19.11.2014. Товар прийнятий відповідачем без зауважень.

В свою чергу покупець частково розрахувався за поставлений товар, сплативши 4876105,24 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, в яких в графі "Призначення платежу" вказано: "за щебінь згідно договору № KHR/S/19-11/1/14 від 19.11.2014".

В матеріалах справи відсутні докази оплати покупцем поставленого товару на суму 5602258,13 грн.

Також в матеріалах справи відсутні докази повернення покупцем отриманого товару постачальнику чи докази наявності претензій чи зауважень щодо кількості товару, асортименту, акти нестачі.

26.03.2015 року постачальник направив покупцю претензію про погашення заборгованості за поставлену продукцію, в якій запропонував останньому сплатити наявну заборгованість та зазначив, що у випадку невиконання вимоги про сплату призупинить подальші поставки продукції.

В свою чергу покупець лише 04.09.2015, тобто, вже після порушення провадження у справі, направив продавцю лист про відмову від поставленого та отриманого товару.

Задовольняючи первісні позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновків, що поставка товару, заперечень щодо кількості, якості та асортименту якого у покупця не виникало, здійснювалася постачальником у відповідності до умов договору узгодженими партіями, а домовленості про загальну кількість товару, яку належить поставити в цілому, договір не містить. При цьому оплату товару передбачено здійснити на протязі певного часу після його отримання, умов про якусь певну кількість товару, яку слід отримати покупцю для виникнення обов'язку з оплати, умови договору не містять; відтак, покупець порушив зобов'язання щодо належної та своєчасної оплати отриманого за договором товару.

Разом з тим, суди здійснили перерахунок нарахованої пені за несвоєчасну оплату відповідно до положень частини шостої статті 232 Господарського кодексу України.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суди зазначили про недоведеність покупцем обставин, з якими пов'язується обумовлене статтею 670 Цивільного кодексу України право відмовитися від переданого за договором купівлі-продажу товару та його оплати.

Судова колегія зазначає, що за відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, за статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частинами першою - третьою статті 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 529 Цивільного кодексу України допускається виконання зобов'язання частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Суди попередніх інстанцій встановили, що правовідносини сторін відповідають змісту правовідносин за договором поставки, за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (стаття 712 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

У відповідності з пунктом 5.1.6 Державного стандарту України "Товарознавство. Терміни та визначення" ДСТУ 3993-2000, затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 31.10.2000 № 627, партія товарів - це визначена кількість товарів одного або декількох найменувань, закуплених, відвантажених або отриманих одночасно за одним товаросупровідним документом.

У разі встановлення нестачі при прийманні продукції, відвантаженої у відповідності до умов договору, одержувач зобов'язаний призупинити подальшу прийомку, забезпечити збереження продукції, а також вжити заходів до запобігання її змішання з іншою продукцією. При виявленні недостачі продукції складається акт за підписами осіб які виконували приймання продукції (пункт 16 Інструкції про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості № П-6, застосування якої сторони обумовили в пункті 4.5. договору № KHR/S/19-11/1/14 від 19.11.2014).

Таким чином, з наведеного вище законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що визначення сторонами спірних правовідносин в договорі порядку прийняття-передачі товару партіями відповідає правовідносинам поставки; умовами договору передбачено отримання покупцем саме партії товару, відтак, суди вірно вказали, що обов'язок оплатити товар у встановлений договором термін також стосується саме отриманої партії товару; будь-яких інших умов здійснення платежів (на умовах кінцевих розрахунків тощо) договір не містить.

За приписами частин третьої та четвертої статті 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі; якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Однак для реалізації права, наданого наведеними вище положеннями, неодмінною умовою є доведення цієї дії до відома іншій стороні; односторонній правочин за приписами статті 538 Цивільного кодексу України, про вчинення якого не поставлено до відома, не створює наслідків, для яких він вчинявся, тобто, такі дії сторони не матимуть ознак правомірних.

Суди достеменно встановили, що покупець приймав відвантажений постачальником товар без жодних зауважень та претензій, в тому числі й щодо строків поставки; жодних доказів про реалізацію ним належним чином своїх прав, наданих статтею 538 Цивільного кодексу України, до порушення провадження у справі, матеріали справи не містять.

За приписами частини першої статті 181 Господарського кодексу України за загальним правилом господарський договір викладається у вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Також за змістом статей 207-208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами слід вчиняти у письмовій формі, що полягає у фіксації його змісту в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони, у листах, телеграмах, а також, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного чи іншого технічного засобу зв'язку. У відповідності до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вірно встановлено судами, умовами договору сторони надали обов'язкової сили окремим документам, дійсним з моменту їх підписання уповноваженими представниками сторін, в якому сторонами погоджуються всі істотні умови поставки товару: вид товару, ціна на товар, кількість товару, порядок оплати та умови і строки поставки товару.

Висновки господарських судів щодо асортименту товару, поставка якого здійснюється відповідно до умов договору, ґрунтуються на підписаних уповноваженими представниками обох сторін документах (специфікація та протокол узгодження договірної ціни), в яких міститься погодження істотних умов поставки товару: вид товару, ціна на товар, кількість товару, порядок оплати та умови і строки поставки товару, що повністю відповідає умовам договору; також суди вірно в сукупності з протоколом узгодження ціни взяли до уваги докази, які підтверджують прийняття та оплату всього отриманого товару відповідно до умов договору.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (частина 1 статті 216 Господарського кодексу України).

Водночас у відповідності до Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня; також відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши нарахування пені, суди визначили в судових рішеннях розмір пені, належної до стягнення; контррозрахунок пені скаржник не надав.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суди перевірили розрахунок та визначили в судових рішеннях належний до стягнення розмір 3% річних та інфляційних втрат; контррозрахунок скаржник не надав.

За положеннями статті 670 Цивільного кодексу України, у разі, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Судова колегія звертає увагу, що застосування права, наданого положеннями наведеної вище статті безпосередньо пов'язано з неправомірними діями продавця, відсутністю правових підстав для передачі неповної кількості товару.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, своїм правом відмовитися від переданого товару та його оплати, вимагати повернення сплаченої за отриманий товар грошової суми, покупець скористався лише після отримання від продавця претензію з вимогою про оплату та попередженням про припинення відвантаження, а також після порушення провадження у даній справі за первісним позовом.

Дії продавця, який попередив покупця про припинення відвантаження, відповідають положенням частини п'ятої статті 692 Цивільного кодексу України за якою у разі, якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві, крім неоплаченого, також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актом цивільного законодавства. З огляду на недоведеність ознак неправомірності у діях продавця, суди вірно відмовили у задоволенні зустрічного позову.

Зазначивши у касаційній скарзі про безпідставність виключення апеляційним судом з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції висновків щодо стану виконання зобов'язання постачальником, скаржник не обґрунтував перелік обставини, що входять до предмету доказування відповідно до підстав та предмету поданого позову.

Судова колегія зазначає, що за приписами статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна зі сторін повинна довести обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог та заперечень; як вбачається зі зазначеного вище, скаржник не надав належних доказів на підтвердження тих обставин справи, які підлягали з'ясуванню в межах даного спору.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 111 5 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що апеляційний суд в порядку статей 99, 101 Господарського процесуального кодексу України розглядаючи справу, розглянув всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; внаслідок чого висновок суду є законним та обґрунтованим, підстав для скасування постанови з мотивів, наведених у касаційній скарзі, не вбачається.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у зв'язку із закінченням касаційного провадження у справі поновлюється виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 у справі № 918/966/15.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А.", яка діє через представництво компанії " Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А."залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 у справі № 918/966/15 Господарського суду Рівненської області залишити без змін.

Головуючий Л. Рогач

Судді І. Алєєва

Т. Дроботова