ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.04.2016 Справа № 920/285/16

Господарський суд Сумської області, у складі судді Заєць С.В., при секретарі судового засідання Даніловій Т.А., розглянувши матеріали справи № 920/285/16

позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі сервіс, м. Київ

до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче

підприємство Преобразователь, м. Суми

про стягнення 190 210 грн. 50 коп.

за участю представників:

позивача не зявився.

відповідача не зявився

Суть спору: позивач у позовній заяві від 10.03.2016 № 16, просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 190210 грн. 50 коп. а також судовий збір.

Представник позивача у судовому засіданні 04.04.2016 підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач свого представника в засідання суду не направив, відзиву на позов не подав, про час, дату та місце судового слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ф. 107, яке повернуте на адресу Господарського суду Сумської області відділенням поштового звязку.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 року, у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 43 та 33 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає, що ним в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами, у відповідності до положень статті 75 названого Кодексу за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03.09.2014 між сторонами укладено договір підряду № 08/901 (далі - договір), згідно умов якого відповідач (виконавець) зобовязувався виконати роботи з реконструкції пристроїв релейного захисту та автоматики, заміна кабелів вторинної комутації після заміни панелей релейного захисту та автоматики на ПЛ 150кВ «Кременчук 1», «КремГЕС № 2 (98)» та захисту шин 150 кВ (ДЗШ 150) другого комплекту», а позивач (замовник) зобовязувався прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до пункту 4.1 даного договору, позивач до початку виконання робіт здійснює попередню оплату в розмірі 90 % від загальної ціни договору. Відповідно до пункту 3.1 договору, загальна ціна договору з ПДВ складає 211 345 грн. 00 коп.

Як передбачено пунктом 6.3.2 договору, відповідач зобовязувався забезпечити виконання вищезгаданих робіт у строки, встановлені графіком виконання робіт, а саме, протягом 2-х місяців, а також скласти та надати позивачеві, підписані зі свого боку, акти приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в) та довідки КБ-3 не пізніше останнього дня звітного місяця (пункт 6.3.6 договору).

Пунктом 10 договору встановлено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015 року, а в частині розрахунків та гарантійних зобовязань до повного виконання зобовязань сторонами.

Позовні вимоги обґрунтовані належним виконанням з боку позивача укладеного між сторонами договору, зокрема, позивачем перераховано відповідачеві попередню оплату у розмірі 192210 грн. 50 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 66983 від 09.12.2014 (а.с. 34), але відповідач підрядні роботи не виконав, акту приймання виконаних будівельних робіт не склав та позивачу не направив, грошові кошти не повернув.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки, а як визначено приписами статті 509 цього ж Кодексу, зобовязання виникають із підстав встановлених вищевказаною правовою нормою.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 193 Господарського Кодексу України, яка також передбачає, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України та частини сьомої статті 193 Господарського Кодексу України, одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частина перша статті 612 названого Кодексу визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог статті 629 цього ж Кодексу, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно вимог частини першої статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною четвертою статті 882 Цивільного кодексу України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується у ньому і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від його підписання визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до частини другої статті 849 цього ж Кодексу, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду.

Пунктом 7.2.1 договору визначено, що у разі перерахування попередньої оплати замовником (позивачем), якщо він скористався своїм правом на розірвання договору згідно пункту 6.2.1, виконавець (відповідач) повертає позивачеві кошти з урахуванням інфляції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем направлено відповідачеві повідомлення від 15.02.2016 № 13-16 про розірвання договору (а.с. 35), яким позивач повідомив відповідача про припинення дії договору в односторонньому порядку на пятий календарний день з дати відправлення даного повідомлення, у відповідності до пункту 6.2.1 договору. Також у зазначеному повідомленні позивач вимагав у відповідача у цей самий строк повернути йому попередню оплату у розмірі 190 210 грн. 50 коп., отриману відповідачем на виконання умов договору підряду від 03.09.2014.

З матеріалів справи вбачається, що зазначене повідомлення відповідач отримав 03.03.2016, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 36), проте відповідач грошові кошти у сумі 190 210 грн. 50 коп. на рахунок позивача, зазначений у повідомленні про припинення договору, не повернув.

Враховуючи, що у строк визначений договором та взагалі у розумний строк, відповідач підрядні роботи не виконав, акти приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в) та довідки КБ-3 позивачеві на підписання не надав, позивач вправі вимагати повернення суми попередньої оплати з урахуванням інфляції, як це погоджено сторонами пунктом 7.2.1 укладеного між сторонами договору, що відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с. 37) становить 190 210 грн. 50 коп.

Вищевказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною у постановах від 02.02.2016 року № 904/810/15, від 22.10.2015 року № 8/322, якими визначено, якщо підрядник, який одержав суму попередньої оплати підрядних робіт, не виконав такі роботи у встановлений строк, замовник набуває права вимагати в т.ч. повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи усе вищенаведене, зокрема те, що відповідачем підрядні будівельні роботи у встановлені договором строки не виконано, грошові кошти в сумі 190210 грн. 50 коп., отримані ним в рахунок попередньої оплати, позивачеві не повернуто, буд-яких заперечень щодо позову до суду не подано, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 190 210 грн. 50 коп. визнаються судом обґрунтованими та підлягаючими задоволенню на підставі статей 525, 526, 629, 837, 849 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Преобразователь (40021, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 127, корп. 2, оф. 5, ідентифікаційний код 21124982) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРДЖІ-СЕРВІС (01010, м. Київ, вул. Суворова, буд. 4/6, поверх 14, ідентифікаційний код 37448815) грошові кошти в сумі 190 210 грн. 50 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2853 грн. 16 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.04.2016.

Суддя ОСОБА_1