ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

15.04.16р. Справа № 904/2900/16

Суддя Фещенко Ю.В. , розглянувши матеріали

за позовом Селянського (фермерського) господарства "Хлібодар" (с. Жовтоолександрівка, П'ятихатинського району, Дніпропетровської області)

до П'ятихатської районної державної адміністрації (м. П'ятихатки, Дніпропетровської області)

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Селянське (фермерське) господарство "Хлібодар" (далі-позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до П'ятихатської районної державної адміністрації (далі-відповідач), в якій просить суд:

- визнати дії щодо відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду та щодо відмови в укладенні договорів оренди з Селянським (фермерським) господарством "Хлібодар" земельних ділянок площею 20,9700 га у тому числі 16,9700 га - рілля із земель резервного фонду, 4,0000 га - рілля із земель державного запасу для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Виноградівської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області;

- зобов'язати П'ятихатську районну державну адміністрацію затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 20,9700 га у тому числі 16,9700 га - рілля із земель резервного фонду, 4,0000 га - рілля із земель державного запасу в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Виноградівської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області;

- зобов'язати П'ятихатську районну державну адміністрацію укласти договори оренди з Селянським (фермерським) господарством "Хлібодар" щодо земельних ділянок площею 20,9700 га, у тому числі 16,9700 га - рілля із земель резервного фонду, 4,000 га - рілля із земель державного запасу для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Виноградівської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області.

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 58 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Так, статтею 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Отже, з урахуванням вимог статті 56 Господарського процесуального кодексу України, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, є примірник опису вкладень, із підписом працівника поштового зв'язку, що перевірив відповідність вкладення опису, та відбитком календарного штемпеля поштового повідомлення (п.61 Правил надання послуг поштового зв'язку).

Селянським (фермерським) господарством "Хлібодар" не додано доказів направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів. Так, додані до позовної заяви фіскальний чек та поштовий опис вкладення від 18.03.2016 не можуть вважатися належними доказами відправки відповідачу копії позовної заяви, яка надійшла до суду, оскільки остання була підписана позивачем 14.04.2016, тобто пізніше, ніж була здійснена відправка.

Таким чином, позивачем не подано належних доказів надсилання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Суд зазначає, що національним законодавством України (стаття 56 Господарського процесуального кодексу України) передбачено забезпечення права відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачено механізм реалізації такого права шляхом встановлення обовязку позивача надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції, включає в себе обовязок позивача належним чином інформувати відповідача про подання позову до суду шляхом направлення на його адресу копії позовної заяви з додатками. При чому, таке інформування повинно бути здійснене позивачем до порушення судом провадження по справі. Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обовязку, не буде відповідати статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 6 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Суд приходить до висновку, що до позовної заяви не додано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, з огляду на наступне.

Вимогами статей 32, 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими і речовими засобами. Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Належність засвідчення копій передбачена Національним стандартом України Державної уніфікованої системи документації "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003" затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55. Згідно пункту 5.27 вказаної системи передбачено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації іншої юридичної особи (ФОП - за наявності).

Всупереч зазначених вимог позивачем до позову долучено додатки не засвідчені належним чином, а саме, копії взагалі не мають будь-яких відміток про відповідність оригіналу.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивачем у позовній заяві не зазначено ідентифікаційного коду відповідача, в той час, як відповідно до пункту 2 частини 2 статті 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб), ідентифікаційні коди субєкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб).

Відповідно до пункту 3.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції": недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

При чому, відповідно до законодавчої техніки, використаної при конструюванні статті 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви без розгляду у вказаному випадку є не правом, а обов'язком суду.

Також суд зазначає, що згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у Постанові від 04.12.2012 по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 32, 36, 54, 56, 57, пунктами 3, 6 частини 1 статті 63, статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Селянського (фермерського) господарства "Хлібодар" до П'ятихатської районної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії і додані до неї документи без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що згідно з частиною 3 статтею 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Додаток: позовна заява від 14.04.2016 з доданими документами на 40 аркушах, в тому числі оригінал квитанції № 0.0.524214726.1 від 21.03.2016 про сплату судового збору в сумі 2 756,00 грн. та оригінал квитанції № 0.0.522155370.1 від 17.03.2016 про сплату судового збору у сумі 1 378,00 грн.

Суддя ОСОБА_1