ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.04.2016 Справа № 920/160/16
Господарський суд Сумської області, у складі судді Заєць С.В. при секретарі судового засідання Даніловій Т.А., розглянувши матеріали справи № 920/160/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго, м. Суми

до відповідача: фізичної особи підприємця ОСОБА_1, м.Суми

про стягнення 30 678 грн. 30 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_2 (довіреність від 01.02.2016 № 11);

від відповідача: не зявився;

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві від 17.02.2016 за № 652 просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг у розмірі 18 628,87 грн., 3 % річних у розмірі 423,19 грн., пені у розмірі 4 875,32 грн., інфляційних збитків у розмірі 6750,92 грн., а також судовий збір.

31 березня 2016 року представник позивача подав заяву б/н від 30.03.2016 про зменшення розміру позовних вимог, в якій зменшує розмір пені та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача борг у розмірі 18 628,87 грн., 3 % річних у розмірі 423,19 грн., пені у розмірі 3861 грн. 49 коп.., інфляційних збитків у розмірі 6750,92 грн., а також судовий збір.

Враховуючи передбачене статтею 22 Господарського процесуального кодексу України право позивача до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог суд приймає подану заяву до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, відзив на позов не подав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, ухвала про порушення провадження у справі направлялась відповідачу за його юридичною адресою, про причини незявлення суду не повідомлено, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Відповідно до укладеного між сторонами договору № 217-Т від 14 грудня 2009 року позивач зобов'язується надавати відповідачу вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідач, в свою чергу, зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах передбачених цим договором.

Відповідно до пункту 2.1. договору розмір тарифів на послуги встановлюється органом місцевого самоврядування відповідно до чинного законодавства України. На момент укладення договору тарифи на теплову енергію встановлені рішенням Сумської міської ради від 10.03.2009 № 139.

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що розрахунки за послуги проводяться в грошовій формі (гривні) на умовах передплати відповідно до встановлених тарифів, які визначені умовами цього договору, або додатками до цього договору. Зміна форми розрахунків допускається за згодою сторін. Відповідач має право вносити авансові платежі без обмеження їх граничного розміру. У випадку зміни тарифів на послуги позивач здійснює перерахунки згідно п. 2.2. Договору.

Приписами пункту 3.2. Договору визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідач до 15 числа розрахункового періоду сплачує позивачу вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період ( п. 3.3. Договору).

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що щомісячно 6-го числа відповідач отримує від позивача акт прийому-передачі теплової енергії, форма якого є невід'ємною частиною договору, та рахунок за спожиту теплову енергію. Несвоєчасне отримання рахунку не звільняє відповідача від відповідальності щодо сплати за надані позивачем послуги.

Зі змісту п. 3.5 Договору вбачається, що остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію здійснюється до 10 числа місяця наступного за розрахунковим, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Відповідно до п. 4.2.1 Договору відповідач зобов'язаний оплачувати послуги у встановлені цим договором строки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином договірних зобов'язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати наданих послуг, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 18 628 грн. 87 коп. за період з січня 2015 року по жовтень 2015 року згідно з відомістю звірки розрахунків.

Відповідно до ст. ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов Договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання не допускається; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абз. 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Факт надання позивачем відповідачеві послуг з теплопостачання загальною вартістю 18 628 грн. 87 коп. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема:

акт прийому-передачі теплової енергії за січень 2015 рік на суму 5694 грн. 92 коп.;

акт прийому-передачі теплової енергії за лютий 2015 рік на суму 5775 грн. 23 коп.;

акт прийому-передачі теплової енергії за березень 2015 рік на суму 3808 грн. 31 коп.;

акт прийому-передачі теплової енергії за квітень 2015 рік на суму 854 грн. 63 коп.;

акт прийому-передачі теплової енергії за травень 2015 рік на суму 714 грн. 10 коп.;

акт прийому-передачі теплової енергії за червень 2015 рік на суму 714 грн. 10 коп.;

акт прийому-передачі теплової енергії за липень 2015 рік на суму 754 грн. 56 коп.;

акт прийому-передачі теплової енергії за серпень 2015 рік на суму 495 грн. 86 коп.;

акт прийому-передачі теплової енергії за вересень 2015 рік на суму 754 грн. 56 коп. (а.с. 13-21).

Судом встановлено, що вказані акти прийому-передачі теплової енергії за січень, лютий, червень, липень, серпень, вересень 2015 року не підписані зі сторони відповідача та не скріплені печаткою, проте, відповідно до п. 10 Додатку № 2 до Договору встановлено, що якщо відповідач на протязі строку, встановленого в п. 9 даного додатку, не підпише зі свого боку вищевказаний акт та не надасть мотивовану відмову щодо причин його не підписання, вважається, що акт прийому-передачі послуг є підписаним без заперечень, а послуги вважаються наданими в обсязі, вказаному в акті. Мотивованої відмови щодо причин непідписання актів відповідачем подано не було.

Факт надання позивачем відповідачу послуг з теплопостачання підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. При цьому відповідач за надані послуги своєчасно та у повному обсязі не розрахувався, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань стосовно повної оплати отриманих послуг, суд вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 18 628 грн. 87 коп. заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з січня 2015 року по жовтень 2015 року.

Відповідно до п. 5.1.5 договору, у разі несвоєчасної сплати відповідачем грошових коштів, які передбачені термінами цього договору, за послуги позивача, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (яка діяла на момент прострочення виконання грошового зобовязання відповідачем) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен календарний день (враховуючи календарні і святкові дні) прострочення виконання грошового зобов'язання. Відповідач, який прострочив, виконання грошового зобов'язання на вимогу позивача зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, не виконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» № 2921-ІІІ від 10.01.2002 року, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Враховуючи, що нарахування пені здійснено з додержанням вимог чинного законодавства, вимоги позивача щодо стягнення пені в сумі 3861 грн. 49 коп., підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ст. 625 чинного Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, тому суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 6750 грн. 92 коп. інфляційних нарахувань та 423 грн. 19 коп. - 3% річних є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони нараховані у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, а саме, не своєчасної оплати наданих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві суми сплаченого судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп., за рахунок відповідача відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (40000, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (40022, м. Суми, вул. 2-га Залізнична, 10, код 33698892) 18 628 грн. 87 коп. основного боргу, 3861 грн. 49 коп. пені, 423 грн. 19 коп. - 3% річних, 6 750 грн. 92 коп. інфляційних нарахувань та 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.04 2016.

Суддя ОСОБА_3