ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.04.16р. Справа № 904/1634/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", м. Львів

до Приватного підприємства "ВЕСТА", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 19 788,38 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 28.12.15р.;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 01.04.16р.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" (далі позивач) звернулось до господарського суду з позовом, у якому просить стягнути з Приватного підприємства "ВЕСТА" (далі - відповідач) суму 115,90 грн. пені, 32,08 грн. 7% штрафу, 19 640,40 грн. додаткового штрафу, а всього 19 788, 38 грн. заборгованості за порушення виконання грошових зобовязань за договором № від 20.12.2013 року.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує, вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій. Між тим, у разі задоволення позовних вимог, відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій до 197,88 грн. у відповідності до п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України. Разом з тим, відповідач просить суд застосувати позовну давність до спірних вимог та відмовити в задоволенні позову.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

20.12.2013 року між позивачем (покупцем) та відповідачем (продавцем) було укладено договір поставки № (далі - Договір), за умовами якого постачальник, який є власником товару, зобовязується поставити і передати його у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти і оплатити його на умовах Договору (п.1.1 Договору.).

Відповідно до п.1.2 Договору найменування номенклатура, сортамент, асортимент, кількість і ціни товару, що є предметом Договору, обумовлюються в Специфікації (оформляється як додаток №1 до Договору), яка є невід'ємною частиною Договору.

За умовами Специфікації (а.с.14) сторонами погоджено поставку товару прокат сталевий гарячекатаний рівно поличний кутовий на загальну суму 194 604, 00 грн.

Листом №4382/11-06 від 23.12.2013 року позивач звернувся до відповідача щодо поставки металопрокату згідно заявок по специфікації.

Згідно п.5.1 Договору товар повинен бути повністю поставленим покупцю по мірі потреби згідно письмових замовлень покупця у строк 30 днів після наданої заявки на умовах СРТ Центральний склад с.Угерсько Стрийського р-н, Львівської обл., згідно вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "ІНКОТЕРМС - 2010" .

Відповідачем здійснено поставку товару позивачу на загальну суму 83 106, 58 грн. (з ПДВ), що підтверджується видатковою накладною, підписаною представниками підприємств обох сторін (а.с.17).

У разі порушення з вини постачальника строків поставки товарів, передбачених Договором, постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі, встановленому абз.3 п.2 ст.231 ГК України, окрім того, за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 10 % від суми договору. Оплата пені, компенсація збитків не звільняє сторону, яка порушила умови договору, від виконання договірних зобовязань (п.10.2 Договору).

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає, що відповідачем не в повному обсязі здійснено поставку товару за Договором, у звязку з чим позивач нарахував відповідачу до сплати суму 115,90 грн. пені, 32,08 грн. 7% штрафу, 19 640,40 грн. додаткового штрафу.

Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед позивачем на час розгляду справи судом, становить 19 788, 38 грн. є обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Обов'язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання, передбачено ст.230 ГК України.

Так, положеннями зазначеної статті передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідач у відзиві на позов просить на підставі ст.258 ЦК України застосувати позовну давність до вимог про стягнення штрафних санкцій.

Згідно з ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 2 ст.258 ЦК України передбачено, що для стягнення у судовому порядку неустойки (штрафу, пені) встановлена позовна давність в один рік.

Відповідно до частин 1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що заявка позивача на поставку товару була отримана відповідачем 23.12.2013 року, відповідно, строк поставки сплив 23.01.2014 року та з цієї дати розпочався перебіг позовної давності.

Враховуючи те, що позов подано 10.03.2016 року (а.с.41), а позовна давність (один рік) спливає 23.01.2015 року, позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій поза межами строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на те, що відповідачем до прийняття рішення у справі було заявлено про застосування позовної давності, суд вважає наявними підстави для відмови в задоволенні позову.

Згідно ст. 49 ГПК України, судовий збір у справі покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 257, 258, 267 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст підписаний 15.04.2016р.