ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року Справа № 914/2246/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Барицької Т.Л.,
суддів:Іванової Л.Б.,
Картере В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"
на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.11.2015
та на рішеннягосподарського суду Львівської області від 02.09.2015
у справі№914/2246/15 господарського суду Львівської області
за позовомУкраїнсько-німецького спільного підприємства "Агро-Поділля"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар"; 2. Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк";
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання припиненою іпотеки згідно іпотечного договору №ВКЛ-2005469/S-17 від 16.08.2012; зобов'язання до вчинення дій та зняття заборони відчуження нерухомого майна
в судовому засіданні взяли участь представники:

- Українсько-німецького спільного підприємства "Агро-Поділля" Свідло Є.В.;

- ТОВ "Яблуневий Дар" Дудяк Р.А.;

- ПАТ "Дельта Банк" Мостепанюк В.І., Мединський М.М., Ханович К.В.;

- Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Костюков Д.І.;

Ухвалою Вищого господарського суду України від 16.03.2016 розгляд даної справи було відкладено на підставі ст. 79 ГПК України, а строк її розгляду продовжено на підставі ст. 69 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 02.09.2015 у справі №914/2246/15, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.11.2015, частково задоволений позов Українсько-німецького спільного підприємства "Агро-Поділля" (надалі позивач/УНСП "Агро-Поділля") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яблуневий дар" (надалі відповідач 1/ ТОВ "Яблуневий Дар") та до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (надалі відповідач 2/ ПАТ "Дельта Банк"); за рішенням - визнано припиненою іпотеку згідно з іпотечним договором №ВКЛ-2005469/S-17 від 16.08.2012, укладеним між ПАТ "Дельта Банк" та УНСП "Агро-Поділля", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є.; - вилучено з Єдиного реєстру обтяжень рухомого майна записи: про заборону на нерухоме майно №12883818 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 16.08.2012 по об'єкту - земельна ділянка, цільове призначення - для обслуговування виробничого приміщення, площею 0,6466 га за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Гагаріна, земельна ділянка 7, кадастровий №:03:002:0171; запис про заборону на нерухоме майно №12883820 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 16.08.2012 по об'єкту - цех концентрованих соків (модуль типу "Кисловодськ"), літ. А1 площею 991 кв.м., за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Гагаріна 7, номер РПВН 13809845; - запис про іпотеку №12886708 в Державному реєстрі іпотек від 17.08.2012 по об'єктах: а) земельна ділянка, цільове призначення - для обслуговування виробничого приміщення, площею 0,6466 га за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Гагаріна, земельна ділянка 7, кадастровий №:03:002:0171; б) цех концентрованих соків (модуль типу "Кисловодськ"), літ. А1, загальною площею 991 кв.м., за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Гагаріна, 7, номер РПВН 13809845; в задоволенні решти вимог відмовлено.

ПАТ "Дельта Банк", не погоджуючись із прийнятими у даній справі судовими рішеннями, звернулося із касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій стверджує про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 601 ЦК України ст. 43 ГПК України; просить рішення та постанову, винесені у даній справі в частині задоволення позовних вимог скасувати і прийняти нове рішення у вказаній частині, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

ТОВ "Яблуневий Дар" надало відзив на касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк", в якому заперечує проти її задоволення, просить оскаржувані рішення та постанову залишити без змін.

УНСП "Агро-Поділля" також надало відзив на касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк", в якому заперечує проти її доводів, просить оскаржувані судові рішення залишити без змін.

16.03.2016 через канцелярію Вищого господарського суду України ПАТ "Дельта Банк" надало пояснення по суті справи, в яких фактично доповнило подану ним касаційну скаргу посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

05.04.2016 ТОВ "Яблуневий Дар" подало до Вищого господарського суду України пояснення (клопотання), до яких додало власний розрахунок заборгованості по договору кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011.

08.04.2016 від ПАТ "Дельта Банк" до Вищого господарського суду України надійшли пояснення по суті спору разом з власним розрахунком заборгованості ТОВ "Яблуневий Дар" за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005469.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових актів, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є наступні вимоги позивача: 1) про визнання припиненою іпотеки згідно з іпотечним договором №ВКЛ-2005469/S-17 від 16.08.2012 (з усіма змінами та доповненнями), укладеним між ПАТ "Дельта Банк" (іпотекодержатель) та УНСП "Агро-Поділля" (іпотекодавець), посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є.; 2) про зобов'язання ТОВ "Яблуневий Дар" у триденний строк з моменту припинення іпотеки згідно з іпотечним договором №ВКЛ-2005469/S-17 від 16.08.2012 (з усіма змінами та доповненнями) звернутися до нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соколова О.Є. з повідомленням про припинення іпотечного договору №ВКЛ-2005469/S-17 від 16.08.2012 і вилучення з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек наступних записів: - про заборону на нерухоме майно №12883818 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 16.08.2012 по об'єкту - земельна ділянка, цільове призначення - для обслуговування виробничого приміщення, площею 0,6466 га за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Гагаріна, земельна ділянка 7, кадастровий №:03:002:0171; - запис про заборону на нерухоме майно №12883820 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 16.08.2012 по об'єкту - цех концентрованих соків (модуль типу "Кисловодськ"), літ. А1 площею 991 кв.м., за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Гагаріна 7, номер РПВН 13809845; - запис про іпотеку №12886708 в Державному реєстрі іпотек від 17.08.2012 по об'єктах: а) земельна ділянка, цільове призначення - для обслуговування виробничого приміщення, площею 0,6466 га за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Гагаріна, земельна ділянка 7, кадастровий №:03:002:0171; б) цех концентрованих соків (модуль типу "Кисловодськ"), літ. А1, загальною площею 991 кв.м., за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Гагаріна, 7, номер РПВН 13809845; 3) зняти заборону відчуження нерухомого майна і виключити (вилучити) з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек наступні записи: - про заборону на нерухоме майно №12883818 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 16.08.2012 по об'єкту - земельна ділянка, цільове призначення - для обслуговування виробничого приміщення, площею 0,6466 га за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Гагаріна, земельна ділянка 7, кадастровий №:03:002:0171; запис про заборону на нерухоме майно №12883820 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 16.08.2012 по об'єкту - цех концентрованих соків (модуль типу "Кисловодськ"), літ. А1 площею 991 кв.м., за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Гагаріна 7, номер РПВН 13809845; - запис про іпотеку №12886708 в Державному реєстрі іпотек від 17.08.2012 по об'єктах: а) земельна ділянка, цільове призначення - для обслуговування виробничого приміщення, площею 0,6466 га за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Гагаріна, земельна ділянка 7, кадастровий №:03:002:0171; б) цех концентрованих соків (модуль типу "Кисловодськ"), літ. А1, загальною площею 991 кв.м., за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Гагаріна, 7, номер РПВН 13809845.

В обґрунтування підстав позову, позивач посилається на те, що: основне зобов'язання, за виконання якого відповідачем 1 поручався позивач, шляхом передачі відповідачу 2 в іпотеку належного позивачу майна, є припиненим зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а тому, виходячи із положень ст. 17 Закону України "Про іпотеку", ст. 593 ЦК України, є припиненим і забезпечувальне зобов'язання, а саме: договір іпотеки №ВКЛ-2005469/S-17 від 16.08.2012. Виходячи з того, що є всі правові підстави вважати припиненою іпотеку за вказаним договором іпотеки, а тому, відсутні підстави для знаходження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек записів щодо обтяження переданого за цим договором майна.

Суди попередніх інстанцій частково задовольнили заявлені позивачем позовні вимоги, при цьому встановили наступні обставини:

- 21.01.2011 між ПАТ "Дельта Банк" (кредитор) та ТОВ "Яблуневий Дар" (позичальник) був укладений договір кредитної лінії №ВКЛ-2005469, відповідно до п.п. 1.1.1 п. 1.1 ст. 1 якого, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - "Транш", а у сукупності - "Транші", на умовах, визначених у цьому договорі, в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 1 000 000 євро зі сплатою плати за користування кредитом в розмірі 12,5% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 20.01.2015 включно;

- 11.02.2011 ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Яблуневий Дар" уклали додатковий договір №1 до договору кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011, яким сторони збільшили максимальний ліміт заборгованості до 15 500 000 євро до моменту виконання позичальником зобов'язань, визначених у п. 3.3.12.5 договору №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011; 16 700 000 євро - за умови виконання позичальником зазначених зобов'язань зі сплатою плати за користування кредитом в розмірі 12% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 20.01.2016 включно;

- додатковим договором №4 від 22.06.2011 сторони збільшили розмір кредиту до 33 000 000 євро відповідно до встановленого графіку;

- 16.08.2012, в якості забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "Яблуневий Дар" перед ПАТ "Дельта Банк" за кредитним договором №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011, УНСП "Агро-Поділля" (іпотекодавець) та ПАТ "Дельта Банк" (іпотекодержатель) було укладено договір, відповідно до якого УНСП "Агро-Поділля" передало в іпотеку ПАТ "Дельта Банк" земельну ділянку площею 0,6466 га, цільове призначення - для обслуговування виробничого приміщення, місцезнаходження ділянки - Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Гагаріна, 7, кадастровий №:03:002:0171 (предмет іпотеки 1); цех концентрованих соків (модуль типу "Кисловодськ"), літ. А1 площею 991 кв.м., розташований за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Гагаріна, 7 (предмет іпотеки 2);

- 06.02.2015 ПАТ "Дельта Банк" направило на адресу ТОВ "Яблуневий Дар" претензію на суму 11 742 435, 21 євро, з яких: сума заборгованості за кредитом 11 594 594, 64 євро; сума заборгованості за нарахованими процентами 147 840, 57 євро. У вказаній претензії банк зазначив, що у разі несплати ТОВ "Яблуневий Дар" заборгованості за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011 у визначеному в цій претензії розмірі у тридцятиденний строк, кредитор розпочне процедуру звернення стягнення на предмети іпотеки (застави), згідно з договорами, укладеними в забезпечення виконання договору кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011;

- 09.02.2015 ТОВ "Яблуневий Дар" направило ПАТ "Дельта Банк" заяву про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних вимог №3 за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011 (тіло кредиту) у сумі 11 594 594, 64 євро (що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає 13 078 702,74 доларів США); при цьому, зазначило, що є кредитором ПАТ "Дельта Банк" на підставі договорів відступлення прав вимоги №АА6 та №АА7 від 05.02.2015, укладеними з СFSIТ Inc. на загальну суму 14 229 615, 68 доларів США (що за крос-курсом станом на 09 лютого 2015 року складає еквівалент 12 614 907, 52 євро) за наступними документарними інструментами (далі - акредитиви): - безвідкличний резервний акредитив №LC/SВ/027/062014 на суму 4 650 000, 00 доларів США, - безвідкличний резервний акредитив №LC/SВ//028/062014 на суму 4 652 500, 00 доларів США, - безвідкличний акредитив №LC/ІМ/08/092013 на суму 5 498 790, 00 доларів США (в частині прав вимоги та прав на отримання надходжень у розмірі відносної частки 89,6036342%), а саме: 4 927 115, 68 доларів США, строк виконання за якими на дату цієї заяви є таким, що настав,

Листом від 06.03.2015 відповідач 1 повідомив позивача про припинення своїх зобов'язань перед відповідачем 2 за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005469.

Встановивши наведені обставини, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про припинення в повному обсязі зобов'язань щодо сплати ТОВ "Яблуневий Дар" на користь ПАТ "Дельта Банк" суми заборгованості за кредитом (тіло кредиту) за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011 у розмірі 11 594 594, 64 євро, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає еквівалент 13 078 702,74 доларів США, шляхом зарахування однорідних вимог в порядку ст. 601 ЦК України та ст. 203 ГК України.

Стосовно погашення ТОВ "Яблуневий Дар" заборгованості по процентах, нарахованих на основну суму заборгованості відповідно до договору кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011, зарахуванням однорідних зустрічних вимог, суди попередніх інстанцій зазначили наступне.

03.08.2014 між ТОВ "Яблуневий Дар" як новим кредитором та ОСОБА_11 як первісним кредитором був укладений договір відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу (депозиту) "8 років разом" №003-09508-06514 від 06.05.2014, відповідно до якого ТОВ "Яблуневий Дар" отримало право вимоги до ПАТ "Дельта Банк" у розмірі 575 750, 84 доларів США (п'ятсот сімдесят п'ять тисяч сімсот п'ятдесят доларів США 84 центи).

Про заміну кредитора у зобов'язанні, так само як і про дострокове повернення частини вкладу у розмірі 575 750,84 доларів США та зарахування вказаної суми на рахунок ТОВ "Яблуневий Дар", ПАТ "Дельта Банк" було повідомлено заявою від 20.02.2015 та повідомленням від 20.02.2015 (вказані документи були направлені ПАТ "Делта Банк" 02.03.2015). Враховуючи перехід до ТОВ "Яблуневий Дар" права вимоги до ПАТ "Дельта Банк" за договором банківського вкладу "8 років разом" №003-09508-06514 від 06.05.2014, ТОВ "Яблуневий Дар" 27.02.2015 оформило на ім'я ПАТ "Дельта Банк" заяву про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних вимог, у якій, посилаючись на договір відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу від 03.08.2014, вказало, зокрема, про припинення зобов'язань щодо сплати ТОВ "Яблуневий Дар" на користь ПАТ "Дельта Банк" суми заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011 у розмірі 60 617,53 євро (що за крос-курсом євро до долару, обчисленого на підставі офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого НБУ на дату цієї заяви, складає еквівалент 68 600,86 доларів США) (опис вкладення у цінний лист і поштова квитанція від 27.02.2015).

Крім того, ще одне зарахування нарахованих ПАТ "Дельта Банк" процентів у розмірі 68 163, 43 євро, що за крос-курсом станом на 20.02.2015 складає еквівалент 77 161, 00 доларів США, відбулося на підставі заяви про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних вимог вих. №159 від 20.02.2015, на підставі договору №13/25469-6975 від 20.01.2011 банківського рахунку №5469, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Яблуневий Дар" 20.01.2011.

Встановивши вищенаведені обставини, суди попередніх інстанцій погодилися із доводами позивача про припинення зобов'язань відповідача 1 перед відповідачем 2 за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011 в частині погашення відсотків за користування кредитними коштами, а відтак, в силу ст. 17 Закону України "Про іпотеку" та ст. 693 ЦК України, забезпечувальне зобов'язання - іпотечний договір №ВКЛ-2005469/S-17 від 16.08.2012 також є припиненим.

Вищий господарський суд України вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними з огляду на таке.

Так, задовольняючи частково позовні вимоги та роблячи висновок про припинення іпотеки за іпотечним договором №ВКЛ-2005469/S-17, укладеним між позивачем та відповідачем 2, суди попередніх інстанцій виходили з того, що основне зобов'язання - договір кредитної лінії ВКЛ-2005469, укладений між відповідачем 1 та відповідачем 2, є припиненим внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог, яке (зарахування) відбулося на підставі відповідних заяв відповідача 1 від 09.02.2015 (основна заборгованість - тіло кредиту), від 20.02.2015 та від 27.02.2015 (заборгованість по процентах), а відтак, і забезпечувальне зобов'язання - іпотечний договір, є припиненим на підставі ст. 17 Закону України "Про іпотеку" та ст. 593 ЦК України.

Проте, з такими висновками погодитися не можна, виходячи з наступного.

Як вже зазначалося вище, предметом даного спору є вимога позивача, про зокрема, припинення іпотеки внаслідок припинення основного зобов'язання, а тому, при вирішенні справи, відповідно, слід належним чином дослідити факт припинення основного зобов'язання та, відповідно, усіх обов'язків сторін за ним.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 598 ЦК України унормовано, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Отже, наведені норми дають підстави дійти висновку, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за іншим), однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду) та такими щодо яких настав строк виконання, або якщо він визначений моментом пред'явлення вимоги.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Приписами ст. 1050 ЦК України унормовано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст.549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, для правильного вирішення даного спору судам слід було встановити, по-перше, узгоджений сторонами строк повернення кредиту за кредитним договором, та, відповідно, строк початку настання порушення позичальником зобов'язань з повернення суми кредиту, по-друге, суму заборгованості як за самим тілом кредиту, так і за процентами за користування кредитом, в даному випадку, враховуючи застосований відповідачем 1 спосіб виконання зобов'язання - зарахування зустрічних однорідних вимог, розмір заборгованості саме на дату відповідної заяви про зарахування однорідних вимог відповідно до ст. 601 ЦК України та відповідно, ідентичність (однаковість) зарахованих боржником сум (тіло кредиту та проценти) фактичному (реальному) розміру заборгованості (тіло кредиту та процентів) на дату їх зарахування.

Водночас, із судових рішень, всупереч ст.ст. 43, 86, 105 ГПК України, не вбачається дослідження та встановлення судами попередніх інстанцій наведених вище фактів.

Так, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийняв до уваги та врахував при вирішенні даного спору розмір заборгованості відповідача 1 зі сплати процентів за користування кредитом за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011, зазначений ТОВ "Яблуневий Дар" у заявах про зарахування однорідних зустрічних вимог від 20.02.2015 та від 27.02.2015 (68 163,43 євро /що за крос-курсом НБУ становить 77 161,00 доларів США/ та 60 617,53 євро /що за крос-курсом НБУ становить 68 600,86 доларів США/), яка (заборгованість зі сплати процентів), як встановили суди, в сукупності становить 128 780,96 євро та була погашена шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог на підставі вказаних заяв відповідача 1.

Проте, всупереч ст. 43 ГПК України, приписів постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення", судами попередніх інстанцій не зазначено підстав прийняття та врахування наявності у відповідача 1 саме такого розміру заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом (128 789,96 євро на дату її погашення), так само, як і не наведено жодної правової підстави неприйняття зазначеного ПАТ "Дельта Банк" у претензії від 06.02.2015 розміру заборгованості зі сплати процентів (147 840,57 євро).

Такі дії судів попередніх інстанцій свідчать про порушення принципу прийняття судового рішення з урахуванням усіх обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів, а також про порушення судами обов'язку наводити обґрунтування підстав врахування чи неврахування тих чи інших доказів, що у сукупності дає підстави для висновку про порушення ними ст. 4-2 ГПК України щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Крім того, роблячи висновок про зарахування однорідних зустрічних вимог в частині погашення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом та, відповідно, припинення таких зобов'язань відповідача 1 перед відповідачем 2, суди попередніх інстанцій не врахували п. 2.6. договору кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011, положеннями якого передбачено нарахування процентів (і відповідно їх сплату боржником) за фактичну кількість днів користування кредитом. Тобто, поза увагою судів попередніх інстанцій залишилось те, що погашення заборгованості за тілом кредиту відповідно до заяви відповідача 1 відбулося 09.02.2015, в той час як претензія відповідача 2 була датована 06.02.2015, а відтак, залишилось недослідженим питання виконання відповідачем 2 при погашенні процентів за заявами про зарахування однорідних зустрічних вимог від 20.02.2015 та від 27.02.2015 дотримання ним п. 2.6. договору кредитної лінії, яким, як вказувалося вище, встановлено, що сплата нарахованих процентів має здійснюватися за фактичну кількість днів користування кредитом.

До того ж, як встановили суди попередніх інстанцій, про що вказувалося вище, відповідач 1 обґрунтував свою заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.02.2015, тим, що набув право вимоги до ПАТ "Дельта Банк" за договором банківського вкладу (депозиту) "8 років разом" №003-09508-06514, укладеним між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_11, на підставі договору про відступлення права вимоги від 03.08.2014, укладеним між відповідачем 1 та ОСОБА_11 на суму 575 750,84 доларів США. При цьому, як стверджував відповідач 1, ним було направлено відповідачу 2 заяву від 27.02.2015 (направлену засобами поштового зв'язку 02.03.2015) про зарахування на рахунок відповідача 1 коштів, у сумі 575 750,84 доларів США, право вимоги на витребування яких відповідач 1 набув на підставі вищевказаного договору про відступлення права вимоги. З такими доводами відповідача 1 погодилися суди попередніх інстанцій вважаючи погашеною заборгованість відповідача 1 перед відповідачем 2 зі сплати процентів за кредитним договором шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог на підставі, зокрема, заяви відповідача 1 від 27.02.2015. Проте, такі висновки є передчасними з огляду на таке.

Відповідно до приписів ст.ст. 512, 513 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредитору.

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 516 ЦК України унормовано, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Крім того, положеннями ч. 2 ст. 517 ЦК України визначено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

До того ж, як вказувалося вище, приписами ст. 601 ЦК України визначено можливість зарахування однорідних зустрічних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Отже, виходячи із наведених норм, є очевидним, що для належного виконання боржником (відповідачем 2) своїх обов'язків перед новим кредитором (відповідачем 1), боржник має бути, щонайменш, повідомлений про відступлення первісним кредитором (ОСОБА_11) своїх прав іншій особі (новому кредитору, відповідачу 1) за договором банківського вкладу (зазначене стосується вимоги відповідача 1, викладеної у повідомленні про заміну кредитора, про перерахування грошових коштів відповідачем 2 на рахунок відповідача 1 за договором банківського вкладу (депозиту) "8 років разом" №003-09508-06514 з урахуванням здійсненого ОСОБА_11 відступлення права вимоги відповідачу 1 на суму 575 750,84 доларів США). Крім того, для погашення боржником (відповідачем 1) своєї заборгованості зі сплати процентів перед кредитором (відповідачем 2) за кредитним договором за рахунок отриманого права вимоги до нього (відповідача 2) за іншим зобов'язанням, в якому боржник (відповідач 1) став новим кредитором по відношенню до кредитора (відповідача 2), який, відповідно став вже боржником, шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог в порядку ст. 601 ЦК України, кредитор (відповідач 2) також має бути повідомлений про набуття відповідачем 1 права вимоги до нього, в іншому випадку новий кредитор (відповідач 1) несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

В той же час, суди попередніх інстанцій при прийнятті судових рішень у даній справі, погоджуючись із доводами відповідача 1 щодо набуття права вимоги до відповідача 2 за на суму 575 750,84 доларів США на підставі договору, укладеного з ОСОБА_11, та, відповідно, щодо погашення заборгованості перед відповідачем 2 зі сплати процентів шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог на підставі заяви відповідача 1 від 27.02.2015 за рахунок отриманого права вимоги до відповідача 2 на підставі вказаного договору, не перевірили правової та фактичної можливості здійснення зарахування однорідних зустрічних вимог на підставі заяви відповідача 1 від 27.02.2015 на ім'я відповідача 2, при тому, що як саме повідомлення про перехід до відповідача 1 права вимоги за договором банківського вкладу (депозиту) "8 років разом" №003-09508-06514 у сумі 575 750,84 доларів США та вимога перерахувати вказану суму на рахунок нового кредитора (відповідача 1, ТОВ "Яблуневий Дар") на підставі укладеного з ОСОБА_11 договору, були направлені на ім'я відповідача 2 тільки 02.03.2015, тобто після дати заяви відповідача 1 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.02.2015.

Крім того, колегія суддів зазначає, що як встановлено судами попередніх інстанцій, заборгованість (тіло кредиту) за кредитним договором №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011 було погашено відповідачем 1, як стверджував позивач та з чим погодилися суди попередніх інстанцій, шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог на підставі ст. 601 ЦК України відповідно до заяви відповідача 1 від 09.02.2015 за рахунок набуття ТОВ "Яблуневий Дар" права вимоги до ПАТ "Дельта Банк" за договорами відступлення права вимоги №№АА6 та АА7, укладеними з CFSIT, Inc., відповідно до яких, до відповідача 1 перейшли права вимоги до відповідача 2, зокрема, за наступними документарними інструментами та іншими пов'язаними з ними документами: - безвідкличний резервний акредитив №LC/SВ/027/062014 на суму 4 650 000, 00 доларів США, - безвідкличний резервний акредитив №LC/SВ//028/062014 на суму 4 652 500, 00 доларів США, - безвідкличний акредитив №LC/ІМ/08/092013 на суму 5 498 790, 00 доларів США. Водночас, суд вважає такі висновки судів передчасними та такими, що зроблені без дослідження усіх доказів, необхідних для того щоб зробити такі висновки, з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст. 1088, 1093 ЦК України при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту. У разі розрахунків акредитивом банк (банк-емітент) за дорученням клієнта (платника) - заявника акредитива і відповідно до його вказівок або від свого імені зобов'язується провести платіж на умовах, визначених акредитивом, або доручає іншому (виконуючому) банку здійснити платіж на користь одержувача грошових коштів або визначеної ним особи - бенефіціара.

Відповідно до п. 1.3. Положення про порядок здійснення уповноваженими банками операцій за документарними акредитивами в розрахунках за зовнішньоекономічними операціями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 №514, акредитив - це грошове зобов'язання, що надається банком-емітентом, виконати зобов'язання проти належного представлення; згідно з п. 1.6. вказаного Положення акредитив є угодою, що відокремлена від договору купівлі-продажу або іншого документа, яким має силу договору, на якому він базується.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 2 як у відзиві на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі заперечував можливість зарахування однорідних зустрічних вимог в рахунок погашення наявної у відповідача 1 перед відповідачем 2 заборгованості зі сплати процентів на підставі заяви відповідача 1 від 20.02.2015, в якій йдеться про набуття відповідачем 1 права вимоги до відповідача 2 на підставі договорів відступлення права вимоги №№АА6 та АА7, укладених з CFSIT, Inc., відповідно до яких, як вказувалося вище, до відповідача 1 перейшло право вимоги за акредитивами, номери яких зазначалися вище, з підстав недоведеності відповідачем 1 як фактичного переходу права вимоги до відповідача 2, так і існування самих цих акредитивів з підстав відсутності в матеріалах справи будь-яких підтверджуючих документів на відкриття цих акредитивів.

Проте, всупереч ст. 42 ГПК України та 43 ГПК України та заперечень однієї із сторін у справі, суди попередніх інстанцій без наведення правових підстав відхилення таких тверджень відповідача 2 та вчинення інших необхідних дій для дійсного встановлення обставин справи, не з'ясували обставин щодо встановлення факту наявності відкриття спірних акредитивів (угод), початку строку їх дії, строку платежу по акредитивах та інші обставини, які б свідчили про наявність зобов'язань відповідача 2 перед відповідачем 1, про зарахування яких йдеться у заяві останнього про зарахування однорідних зустрічних вимог від 09.02.2015.

Крім того, колегія суддів не може погодитися із доводами судів попередніх інстанцій, наведених в обґрунтування відхилення тверджень відповідача 2 (ПАТ "Дельта Банку") про необхідність сплати відповідачем 1 пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, з тих підстав, як зазначили суди, що відповідач 2 не скористався своїм правом на стягнення з відповідача 1 пені та штрафів у судовому порядку, оскільки, ані судом першої інстанції, ані судом другої інстанції не надано жодної оцінки наявному в матеріалах справи платіжному дорученню №170, платником за яким є ТОВ "Яблуневий Дар", одержувачем є ПАТ "Дельта Банк", а в призначенні платежу зазначено: "Оплата відсотків та пені по договору кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011 без ПДВ".

Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або іншої особи.

Відповідно до приписів ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі, зокрема, припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Аналогічні положення щодо підстав припинення іпотеки (застави) містяться і в ст. 593 ЦК України.

Водночас, при вирішенні даного спору, предметом якого, як вказувалося вище, є вимоги про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором №ВКЛ-2005469/S-17 від 16.08.2012 внаслідок припинення основного зобов'язання - договору кредитної лінії №ВКЛ-2005469 від 21.01.2011, судами попередніх інстанцій всупереч наведених норм, достеменно не встановлено, з підстав, наведених у даній постанові, факту припинення основного зобов'язання, а відтак, висновки судів про задоволення позову в частині задоволених позовних вимог є передчасними.

Виходячи з наведеного, касаційна інстанція дійшла висновку про порушення попередніми судовими інстанціями вимог статей 4-2, 32, 33, 34, 38, 43 ГПК України щодо встановлення обставин справи, які складають фактичну основу спірних правовідносин.

При цьому, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази (ст. 1117 ГПК України).

В зв'язку з викладеним, судові інстанції припустились порушення вимог ч. 1 ст. 47 ГПК України щодо всебічного, повного й об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України.

Відповідно до ст. 11110 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, що й має місце в даному випадку, наслідком чого є скасування прийнятих у даній справі судових рішень з передачею справи на новий розгляд до місцевого господарського суду.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно, об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, надати об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального та, дотримуючись норм процесуального права, вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 та рішення господарського суду Львівської області від 02.09.2015 у справі № 914/2246/15 скасувати і справу направити на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Т.Л. Барицька

Судді: Л.Б. Іванова

В.І.Картере