КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р. Справа№ 925/1186/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Корсакової Г.В.

за участю представників:

від позивача: Мельничук О.В. (директор);

від відповідача: (апелянта): ОСОБА_3;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився;

від третьої особи-3: не з'явився;

від органу виконання судових рішень : не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на ухвалу господарського суду Черкаської області від 02.02.2016 у справі №925/1186/14 (суддя Васянович А.В.) за скаргою Державного історико-архітектурного заповідника "Стара Умань" на дії Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області по справі № 925/1186/14

за позовом Державного історико-архітектурного заповідника "Стара Умань",

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1. Міністерства культури України;

2. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області

3. Управління культури Черкаської обласної державної адміністрації

про зобов'язання звільнити приміщення

ВСТАНОВИВ:

09.09.2015 року до господарського суду Черкаської області від державного історико-архітектурного заповідника "Стара Умань" надійшла скарга на дії Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, в якій скаржник просив суд визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 31 серпня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02.02.2016 у справі № 925/1186/14 задоволено скаргу Державного історико-архітектурного заповідника "Стара Умань" на дії Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, скасовано постанову Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції від 31.08.2015 про закінчення виконавчого провадження.

Оскаржувана ухвала мотивована тим, що судом першої інстанції з'ясовано, що власник і досі не може потрапити в приміщення в будівлі пам'ятки архітектури монастиря Василіанів, оскільки в ньому продовжує свою господарську діяльність підприємець ОСОБА_4, про що стягувачем було складено акт від 27.01.2016. Пунктом 2.5. Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено можливість залучення державним виконавцем інших органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб, фізичних осіб при примусовому виконанні рішень у разі, якщо їх присутність може сприяти своєчасному й повному виконанню рішень. Проте, при виконанні судового рішення стягувача залучено не було, а також не було повідомлено останнього про час вчинення виконавчих дій. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження ні акту прийому - передачі майна, який би відповідав акту приймання - передачі приміщень (додаток №2 до договору оренди), який було складено між сторонами на виконання договору №715 від 24.01.2009 (а.с. 16 т. 1), ні ключів від замків дверей приміщення стягувачу чи державному виконавцю передано не було. Тобто судове рішення фактично до цього часу не виконано, а тому достатніх правових підстав для закінчення виконавчого провадження не було. Оскільки боржником не звільнено приміщення загальною площею 463 кв.м. в будівлі пам'ятки архітектури монастиря Василіанів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, Черкаської області, Господарський суд Черкаської області дійшов висновку, що постанова державної виконавчої служби від 31.08.2015 підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, апелянт - ФОП ОСОБА_4 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та скаргу Державного історико-архітектурного заповідника "Стара Умань" на дії Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області по справі № 925/1186/14 залишити без задоволення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, виносячи оскаржувану ухвалу, не врахував того, що 31.08.2015 ФОП ОСОБА_4 самостійно звільнив займане приміщення загальною площею 463 кв.м. в будівлі пам'ятки архітектури монастиря Василіанів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, Черкаської області, вивіз речі, які перебували у приміщенні, тобто самостійно виконав рішення Господарського суду Черкаської області від 27.01.2015, про що державним виконавцем Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області було складено відповідний акт від 31.08.2015. Таким чином, на думку апелянта, висновок суду про те, що рішення Господарського суду Черкаської області від 27.01.2015 не виконано - не відповідає дійсності та не підтверджується жодним доказом. Крім того, апелянт наголошував на тому, що стягував за своєю скаргою оскаржив дії конкретного виконавця, а не окремо відповідну постанову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.03.2016 поновлено фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Черкаської області від 02.02.2016 по справі № 925/1186/14, скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.02.2016 по справі № 925/1186/14 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд призначено на 29.03.2016.

29.03.2016 апелянтом через канцелярію Київського апеляційного господарського суду подано додаткові письмові пояснення по суті апеляційної скарги.

В судовому засіданні 29.03.2016 представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, а у задоволенні скарги Державного історико-архітектурного заповідника "Стара Умань" на дії Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області по справі № 925/1186/14 - відмовити.

Представник Державного історико-архітектурного заповідника "Стара Умань" в судовому засіданні 29.03.2016 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд у задоволенні апеляційної скарги ФОП ОСОБА_5 відмовити, а ухвалу Господарського суду Черкаської області від 02.02.2016 у справі №925/1186/14 - залишити без змін, посилаючись на те, що вона винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Треті особи-1, 2, 3 та Уманський міський відділ державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області в судове засідання представників не направили, про призначене судове засідання повідомлені належним чином.

Згідно з ч.3 п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції враховує і те, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Дослідивши матеріали справи, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, встановленого ч. 2 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія вважає можливим розглянути апеляційну скаргу у відсутності третіх осіб -1, 2, 3 та Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, за наявними у справі матеріалами.

Частиною шостою статті 106 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду має бути залишена без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, рішенням господарського суду Черкаської області від 27 січня 2015 року позов задоволено повністю та зобов'язано фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 звільнити приміщення загальною площею 463 кв.м. в будівлі пам'ятки архітектури монастиря Василіанів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, Черкаської області та яке використовувалося згідно договору оренди від 24 січня 2009 року №715. Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь державного історико-архітектурного заповідника "Стара Умань" 1 218 грн. 00 коп. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 квітня 2015 року вищевказане рішення суду залишено без змін.

17 квітня 2015 року на виконання вищезазначеного рішення господарським судом Черкаської області було видано відповідні накази, а саме:

- від 17.04.2015 про зобов'язання фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 звільнити приміщення загальною площею 463 кв.м. в будівлі пам'ятки архітектури монастиря Василіанів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, Черкаської області та яке використовувалося згідно договору оренди від 24 січня 2009 року №715;

- від 17.04.2015 про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь державного історико-архітектурного заповідника "Стара Умань", АДРЕСА_2, Черкаської області, ідентифікаційний код 34117684, р/р 3943, банк УДКСУ у Черкаській області, МФО 854018 - 1 218 грн. 00 коп.(одна тисяча двісті вісімнадцять гривень 00 коп.) судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 15 червня 2015 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 02 квітня 2015 року та рішення господарського суду Черкаської області від 27 січня 2015 року залишено без змін.

24.04.2015 державним виконавцем Уманського міського відділу ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 47357105 з виконання наказу господарського суду Черкаської області від 17.04.2015 про зобов'язання ФОП ОСОБА_4 звільнити приміщення загальною площею 463 кв.м. в будівлі пам'ятки архітектури монастиря Василіанів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, Черкаської області та яке використовувалося згідно договору оренди від 24 січня 2009 року №715, а також надано боржнику строк на самостійне виконання рішення у 7-денний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

23.06.2015 державним виконавцем Уманського міського відділу ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП № 47357105, у зв'язку зі зверненням до суду державної виконавчої служби з заявою про роз'яснення рішення суду, що підлягає виконанню.

Згідно бази даних «Діловодство» Київського апеляційного господарського суду, ухвалою господарського суду Черкаської області заяву Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаської області про роз'яснення рішення господарського суду Черкаської області від 27 січня 2015 року задоволено; роз'яснено Умансському міському відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаської області, що рішенням господарського суду Черкаської області від 27 січня 2015 року зі справи №925/1186/14 зобов'язано фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 звільнити приміщення загальною площею 463 кв.м. в будівлі пам'ятки архітектури монастиря Василіанів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, Черкаської області, а також стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь державного історико-архітектурного заповідника "Стара Умань" 1 218 грн. 00 коп. судового збору. Дане рішення суду є чинним, набрало законної сили 02 квітня 2015 року та є обов'язковими до виконання в порядку та строки визначені Законом України "Про виконавче провадження".

23.07.2015 державним виконавцем Уманського міського відділу ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про поновлення виконавчого провадження ВП № 47357105 з виконання наказу господарського суду Черкаської області від 17.04.2015 про зобов'язання ФОП ОСОБА_4 звільнити приміщення загальною площею 463 кв.м. в будівлі пам'ятки архітектури монастиря Василіанів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, Черкаської області та яке використовувалося згідно договору оренди від 24 січня 2009 року №715.

31.08.2015 державним виконавцем Уманського міського відділу ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції було складно акт, в якому встановлено, що при виході за адресою: АДРЕСА_2 для звільнення приміщення, приміщення загальною площею 463 кв.м. в будівлі пам'ятки архітектури монастиря Василіанів за адресою: АДРЕСА_2, Черкаської області боржником ОСОБА_4 звільнено, вивезено речі, а саме: димова машина, тумба офісна, балон, бочку пластикову - 100л, апарат для розливу пива,кавовий апарат, гітара електрична, кеглі пивні - 4 шт. Зазначений акт містить підпис державного виконавця Гребенюк Л.В., боржника ОСОБА_4, понятих ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також посвідчений печаткою Уманського міського відділу ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції. Як вірно встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, стягувач (державний історико-архітектурний заповідник "Стара Умань") або його уповноважені представники не були присутніми під час проведення виконавчих дій, викладених у акті від 31.08.2015 і матеріали оскарження ухвали не містять доказів повідомлення стягувача про дату, час та місце вчинення таких дій.

31.08.2015 державним виконавцем Уманського міського відділу ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції з посиланням на п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 47357105 з примусового виконання наказу господарського суду Черкаської області від 17.04.2015 про зобов'язання ФОП ОСОБА_4 звільнити приміщення загальною площею 463 кв.м. в будівлі пам'ятки архітектури монастиря Василіанів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, Черкаської області та яке використовувалося згідно договору оренди від 24 січня 2009 року №715, у зв'язку з виконанням виконавчого документу в повному обсязі.

09.09.2015 року до господарського суду Черкаської області від державного історико-архітектурного заповідника "Стара Умань" надійшла скарга на дії Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, в якій скаржник просив суд визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 31 серпня 2015 року.

Скарга мотивована тим, що постанова про закінчення виконавчого провадження є незаконною, оскільки рішення суду не виконано, боржник продовжує незаконно користуватися приміщенням. Крім того скаржник зазначав, що державним виконавцем не було вчинено всіх виконавчих дій щодо примусового виконання рішення суду передбачених Законом України "Про виконавче провадження".

Державна виконавча служба зі скаргою стягувача не погоджувалась з підстав викладених у запереченні на скаргу та зазначала, що прийняттю оскаржуваної постанови передувало звільнення боржником приміщення будівлі монастиря Василіанів загальною площею 463 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 що було здійснено в примусовому порядку та у присутності понятих. Тобто, як зазначає державний виконавець, виконання рішення суду згідно виконавчим документом відбулося у повному обсязі, що підтверджується документально відповідним актом.

Крім того у своєму запереченні державна виконавча служба зазначала, що державний виконавець має право виконувати лише ті дії, які зазначені в наказі суду, а в даному випадку: зобов'язання звільнити приміщення. При цьому Конституція України та Закон України "Про виконавче провадження" забороняють державному виконавцю вчиняти дії не у спосіб, не у порядку та не в межах, що визначені законом, зокрема, контролювати подальше використання будь - ким звільненого боржником приміщення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1212 ГПК України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02.02.2016 у справі № 925/1186/14 задоволено скаргу Державного історико-архітектурного заповідника "Стара Умань" на дії Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, скасовано постанову Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції від 31.08.2015 про закінчення виконавчого провадження.

Оскаржувана ухвала мотивована тим, що судом першої інстанції з'ясовано, що власник і досі не може потрапити в приміщення в будівлі пам'ятки архітектури монастиря Василіанів, оскільки в ньому продовжує свою господарську діяльність підприємець ОСОБА_4, про що стягувачем було складено акт від 27.01.2016. Пунктом 2.5. Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено можливість залучення державним виконавцем інших органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб, фізичних осіб при примусовому виконанні рішень у разі, якщо їх присутність може сприяти своєчасному й повному виконанню рішень. Проте, при виконанні судового рішення стягувача залучено не було, а також не було повідомлено останнього про час вчинення виконавчих дій. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження ні акту прийому - передачі майна, який би відповідав акту приймання - передачі приміщень (додаток №2 до договору оренди), який було складено між сторонами на виконання договору №715 від 24.01.2009 (а.с. 16 т. 1), ні ключів від замків дверей приміщення стягувачу чи державному виконавцю передано не було. Тобто судове рішення фактично до цього часу не виконано, а тому достатніх правових підстав для закінчення виконавчого провадження не було. Оскільки боржником не звільнено приміщення загальною площею 463 кв.м. в будівлі пам'ятки архітектури монастиря Василіанів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, Черкаської області, Господарський суд Черкаської області дійшов висновку, що постанова державної виконавчої служби від 31.08.2015 підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, апелянт - ФОП ОСОБА_4 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та скаргу Державного історико-архітектурного заповідника "Стара Умань" на дії Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області по справі № 925/1186/14 залишити без задоволення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, виносячи оскаржувану ухвалу, не врахував того, що 31.08.2015 ФОП ОСОБА_4 самостійно звільнив займане приміщення загальною площею 463 кв.м. в будівлі пам'ятки архітектури монастиря Василіанів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, Черкаської області, вивіз речі, які перебували у приміщенні, тобто самостійно виконав рішення Господарського суду Черкаської області від 27.01.2015, про що державним виконавцем Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області було складено відповідний акт від 31.08.2015. Таким чином, на думку апелянта, висновок суду про те, що рішення Господарського суду Черкаської області від 27.01.2015 не виконано - не відповідає дійсності та не підтверджується жодним доказом. Крім того, апелянт наголошував на тому, що стягував за своєю скаргою оскаржив дії конкретного виконавця, а не окремо відповідну постанову.

Проте, з наведеними доводами апелянта суд апеляційної інстанції не погоджується, вважає їх безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, 09.09.2015 року до господарського суду Черкаської області від державного історико-архітектурного заповідника "Стара Умань" надійшла скарга на дії Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, в якій скаржник просив суд визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 31 серпня 2015 року.

Згідно з п. 9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17 жовтня 2012 року N 9, за змістом статті 121-2 ГПК скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо). Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. № 606-XIV (далі-Закон), примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Ч. 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Частиною 4 статті 78 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

П. 8 ч. 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 3 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частина 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Ч.1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Пунктом 2.5. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 N 512/5, передбачено можливість залучення державним виконавцем інших органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб, фізичних осіб при примусовому виконанні рішень у разі, якщо їх присутність може сприяти своєчасному й повному виконанню рішень.

Пунктом 8.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 N 512/5, визначено, що виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється за умов, визначених статтею 75 Закону.

Як свідчать матеріали оскарження, 31.08.2015 державним виконавцем Уманського міського відділу ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції було складно акт, в якому встановлено, що при виході за адресою: АДРЕСА_2 для звільнення приміщення, приміщення загальною площею 463 кв.м. в будівлі пам'ятки архітектури монастиря Василіанів за адресою: АДРЕСА_2, Черкаської області боржником ОСОБА_4 звільнено, вивезено речі, а саме: димова машина, тумба офісна, балон, бочку пластикову - 100л, апарат для розливу пива,кавовий апарат, гітара електрична, кеглі пивні - 4 шт. Зазначений акт містить підпис державного виконавця Гребенюк Л.В., боржника ОСОБА_4, понятих ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також посвідчений печаткою Уманського міського відділу ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції. Як вірно встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, стягувач (державний історико-архітектурний заповідник "Стара Умань") або його уповноважені представники не були присутніми під час проведення виконавчих дій, викладених у акті від 31.08.2015 і матеріали оскарження ухвали не містять доказів повідомлення стягувача про дату, час та місце вчинення таких дій.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, при виконанні судового рішення стягувача залучено не було, а також не було повідомлено останнього про час вчинення виконавчих дій, які зафіксовані у акті від 31.08.2015. Крім того, судом першої інстанції вірно зроблено висновок про те, що ні акту прийому - передачі майна, який би відповідав акту приймання - передачі приміщень (додаток №2 до договору оренди), який було складено між сторонами на виконання договору №715 від 24.01.2009, ні ключів від замків дверей приміщення загальною площею 463 кв.м. в будівлі пам'ятки архітектури монастиря Василіанів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, Черкаської області стягувачу чи державному виконавцю передано не було,

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує і те, що державний виконавець при примусовому виконанні судового рішення про зобов'язання фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, звільнити приміщення загальною площею 463 кв.м. в будівлі пам'ятки архітектури монастиря Василіанів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, Черкаської області та яке використовувалося згідно договору оренди від 24 січня 2009 року №715 повинен був вчинити фактичні дії по перевірці відсутності у звільняємому приміщенні майна боржника (проте, державним виконавцем у акті від 31.08.2015 лише зафіксовано що саме вивезено), зафіксувати у акті відсутність такого, вчинити дії по зобов'язанню відповідача звільнити приміщення зокрема і шляхом виселення такого, що узгоджується і з приписами частини 4 статті 78 Закону України «Про виконавче провадження», а також відібрати у боржника ключі від приміщення та передати їх уповноваженій особі власника або балансоутримувача приміщення, що в сукупності свідчило б про повне та фактичне виконання державним виконавцем дій по виконанню судового рішення і було б підставою для закінчення виконавчого провадження згідно з п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судове рішення про зобов'язання фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, звільнити приміщення загальною площею 463 кв.м. в будівлі пам'ятки архітектури монастиря Василіанів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 фактично не виконано, належних і допустимих доказів в розумінні вимог ст.33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України щодо його фактичного повного виконання не надано ні суду першої інстанції під час розгляду скарги, ні суду апеляційної інстанції під час апеляційного провадження, а тому обумовлені п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для закінчення виконавчого провадження з виконання зазначеного рішення суду, яке набрало законної сили, - були відсутні, у зв'язку з чим постанова державного виконавця Уманського міського відділу ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції від 31.08.2015 про закінчення виконавчого провадження ВП № 47357105 з примусового виконання наказу господарського суду Черкаської області від 17.04.2015 про зобов'язання ФОП ОСОБА_4 звільнити приміщення загальною площею 463 кв.м. в будівлі пам'ятки архітектури монастиря Василіанів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, Черкаської області та яке використовувалося згідно договору оренди від 24 січня 2009 року №715, у зв'язку з виконанням виконавчого документу в повному обсязі - є незаконною та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом правомірно винесено ухвалу господарського суду Черкаської області від 02.02.2016 у справі №925/1186/14 про скасування постанови Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції від 31.08.2015 про закінчення виконавчого провадження.

За наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування або зміни ухвали господарського суду Черкаської області від 02.02.2016 у справі №925/1186/14.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законну та обґрунтовану ухвалу у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги, у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на ухвалу господарського суду Черкаської області від 02.02.2016 у справі №925/1186/14 за скаргою Державного історико-архітектурного заповідника "Стара Умань" на дії Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області - залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Черкаської області від 02.02.2016 у справі №925/1186/14 - залишити без змін.

3. Матеріали оскарження ухвали господарського суду Черкаської області від 02.02.2016 у справі №925/1186/14 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Ю.Л. Власов

Г.В. Корсакова