ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.02.2016 Справа № 905/255/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Подколзіної Л.Д., при секретарі судового засідання Паніної Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок - Світлотехніка», м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта Білозерська», м. Добропілля, м. Білозерське Донецької області

про стягнення 7 621,46 грн.

за участі уповноважених сторін:

від позивача не зявився

від відповідача ОСОБА_1 представник за довіреністю № ББУ/ОДО19/СЛ/15 від 10.12.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок - Світлотехніка», м. Запоріжжя, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта Білозерська», м. Добропілля, м. Білозерське Донецької області, основного боргу у розмірі 5 424 грн., пені у розмірі 1 251,38 грн., інфляційних витрат у розмірі 786,48 грн., 3% річних у розмірі 159,60 грн. (Всього 7 621,46 грн.).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № ШБЗ-2014/71-КП від 02.01.2014р. в частині розрахунків за поставлений товар, внаслідок чого утворилась заборгованість.

На підтвердження своїх вимог позивачем представлено копії вказаного договору та специфікації від 30.10.2014р. до нього, копію видаткової накладної № 909 від 19.11.2014р., копію товарно-транспортної накладної № Р910 від 19.11.2014р., копію довіреності № 1197 від 17.11.2014р., копії платіжних доручень № НОМЕР_1 від 10.02.2015р. та № 801441690 від 04.06.2014р.

08 лютого 2016 року через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Того ж дня, через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про надання додаткового часу для можливості врегулювання виниклого спору між сторонами в добровільному порядку та відкладення розгляду справи на іншу дату.

Справа слуханням відкладалась.

19 лютого 2016 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника, в якому позивач повідомив, що станом на 16.02.2016р. від відповідача пропозиції щодо мирового урегулювання не надходило.

11 січня 2016 року у судовому засідання представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому посилається, що в порушення п.4.4. договору представником покупця не вказана на видатковій накладній дата приймання продукції, а тому позивачем не доведений факт порушення відповідачем строку на виконання грошового зобовязання. Крім того, представник відповідача посилається на порушення позивачем п.4.3. договору, оскільки він не надав на підтвердження поставки документи, а саме: рахунок на оплату, податкову накладну, товарно-транспортну накладну.

Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а неявка без пояснення причин представників належним чином повідомлених сторін не перешкоджає вирішенню спору та не може вважатись підставою для відкладання розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши надані суду докази в порядку ст.43 ГПК України, суд

ВСТАНОВИВ :

02 січня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок - Світлотехніка», м. Запоріжжя (надалі по тексту - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шахта Білозерська», м. Добропілля, м. Білозерське Донецької області (надалі по тексту покупець) укладений договір № ШБЗ-2014/71-КП, згідно умов якого постачальник зобовязався поставити у власність покупця продукцію, та/або обладнання виробничо-технічного призначення, в асортименті, кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, обумовленими сторонами у даному договорі та специфікаціях, що є невідємною частиною договору.

У відповідності з п.5.3. договору, розрахунки за поставлену постачальником продукцію за даним договором здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на 60 (шістдесятий) календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції. У разі, якщо строк оплати випадає на вихідних/неплатіжний день, оплата здійснюється на наступний банківський день.

У виконання умов договору сторонами підписана специфікація від 30.10.2014р. на поставку продукції.

За вказаною специфікацією сторони погодили поставку продукції із зазначенням її найменування, номенклатурного номеру, кількісних та якісних показників, ціни, умов поставки та оплати. Специфікація підписана обома сторонами без зауважень та скріплена печатками.

Згідно п.2 специфікацій від 30.10.2014р. до договору, розрахунки за даним договором здійснюються на 90 (девяностий) календарний день з моменту поставки відвіданої партії продукції.

Враховуючи вищезазначене, договір, на який посилається позивач, вважається судом укладеним, так як в ньому сторонами передбачені всі істотні умови.

За умовами статті 193 Господарського Кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

На виконання умов договору, за видатковою накладною № 909 від 19.11.2014р. та товарно-транспортною накладною № Р910 від 19.11.2014р. позивач поставив, а відповідач прийняв продукцію на підставі довіреності № 1197 від 17.11.2014р. на загальну суму 5 424 грн., що підтверджується матеріалами справи.

З представленої видаткової накладної вбачається, що вона підписана обома сторонами без жодних зауважень, містить всі необхідні відомості про продукцію, а також містить відомості про фактичне отримання продукції. Тобто, за своїми ознаками така накладна є підтвердженням передачі позивачем та приймання відповідачем спірної продукції.

З урахуванням умов оплати відповідно по специфікацій за видатковою накладною № 909 від 19.11.2014р. відповідач повинен був оплатити товар до 17.02.2015р.

За таких обставин, враховуючи, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок - Світлотехніка», м. Запоріжжя, щодо стягнення основної заборгованості у розмірі 5 424 грн. суд вважає таким, що підлягає задоволенню.

У звязку з тим, що відповідачем порушені строки виконання грошового зобовязання позивачем заявлені вимоги щодо стягнення пені у розмірі 1 251,38 грн., інфляційних витрат у розмірі 786,48 грн. та 3% річних у розмірі 159,60 грн.

Оцінюючи вимоги позивача в цій частині господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт прострочення виконання грошового обовязку з оплати вартості товару підтверджений матеріалами справи та відповідачем не спростований.

В силу статей 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з п.6.6. договору, у випадку несвоєчасної оплати продукції покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Отже, сторонами самостійно узгоджено розмір пені та здійснений позивачем розрахунок, який не суперечить вимогам Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, тобто з урахуванням шестимісячного терміну, а також який не перевищує розміру подвійної облікової ставки НБУ.

У відповідності до представленого позивачем розрахунку пеня складає 1 251,38 грн.

Перевіривши представлений позивачем розрахунок пені, з огляду на прострочення виконання грошового зобовязання з оплати вартості поставленої продукції, вимоги позивача до відповідача в цій частині суд вважає такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Положення цієї статті застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобовязання в не залежності від наявності вини в його діях.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобовязання.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, нарахування інфляційних проведене позивачем з дотриманням загальних правил (методики) нарахування та з урахуванням строків оплати, наданий арифметично обґрунтований розрахунок інфляційних, господарський суд, задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 768,48 грн. інфляційних витрат у повному обсязі.

Матеріалами справи доведений факт прострочення відповідачем оплати товару, втім розрахунок 3% річних проведений позивачем без дотримання строків оплати продукції, визначених у п.2 специфікації від 30.10.2014р. до договору, а тому господарський суд вимоги позивача щодо стягнення 3% річних задовольняє частково у сумі 142,18 грн.

Доводи відповідача у відзиві на позовну заяву не приймаються судом до уваги виходячи з наступного.

Стосовно заперечень відповідача про ненадання позивачем документів, вказаних у п.4.3. договору, суд вважає, що ці доводи є безпідставними.

Згідно ч.1 ст.666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві (ч. 2 ст. 666 ЦК України).

При прийманні продукції, відповідачем жодних актів про відсутність супровідних документів не складалось та суду вони не представлені. В подальшому відповідач із відповідними претензіями на адресу позивача не звертався, отриману продукцію відповідачу не повернув і іншого відповідачем не доведено. Вказане свідчить про передання відповідачу усіх документів у повному обсязі.

Заперечення відповідача відносно п.4.4. договору про відсутність зазначення дати представником покупця на товаросупроводжувальних документах, суд вважає безпідставними, оскільки в порушення умов договору саме представник відповідача не поставив дату приймання продукції, тому датою приймання продукції вважається дата вказана у накладній.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України підлягають віднесенню на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 546, 549, 612, 625 ЦК України, ст.193 ГК України, ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок - Світлотехніка», м. Запоріжжя, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта Білозерська», м. Добропілля, м. Білозерське Донецької області, про стягнення 7 621,46 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахта Білозерська», м. Добропілля, м. Білозерське Донецької області (85013, Донецька область, м. Добропілля, м. Білозерське, вул. Строїтельна, 17, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок - Світлотехніка», м. Запоріжжя (69035, м. Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, 82, ) основну заборгованість у розмірі 5 424 грн., пеню у розмірі 1 251,38 грн., інфляційні витрати у розмірі 786,48 грн., 3% річних у розмірі 142,18 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 24.02.2016р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29.02.2016р.

Суддя Л.Д. Подколзіна