ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016 року Справа № 904/10346/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідача

суддів: Орєшкіної Е.В., Кузнецової І.Л.

при секретарі судового засідання Однорог О.В.

за участю представниквів сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №209 від 04.01.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №1 від 01.01.2016р.;

від третьої особи: ОСОБА_3, представник, довіреність №34 від 02.03.2016р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "КОРУМ Криворізький завод гірничого обладнання", м. Кривий Ріг на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2016р. у справі №904/10346/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничого

обєднання "КАСКАД", м. Баштанка Миколаївської області

до Акціонерного товариства "КОРУМ Криворізький завод гірничого

обладнання", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "КОРУМ

СОРС", м. Київ

про стягнення 2 122 624,26 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2016р. у даній справі (суддя Ніколенко М.О.) позов, уточнений заявою про зменшення позовних вимог, задоволений частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Елпромпроект" заборгованість - 1 248 529,54 грн, 255113,45 грн пені, 34 748,22 грн - 3% річних, 303 188,57 грн - інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору - 27 622,20 грн. Повернуто Публічному акціонерному товариству «ДТЕК Дніпрообленерго» із державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір - 4125,01 грн, сплачений за квитанцією №46 від 29.10.2015р. В решті позову відмовлено з огляду на невірно визначений період у днях, за який нарахована пеня.

Ухвалою від 29.02.2016р. суд за своєю ініціативою вніс виправлення в резолютивну частину рішення суду від 10.02.2016р. та ухвалив читати її в наступній редакції: «Позов задовольнити частково. Стягнути з Акціонерного товариства "КОРУМ Криворізький завод гірничого обладнання" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничого обєднання "КАСКАД" заборгованість - 1 248 529,54 грн, 255 113,45 грн пені, 34 748,22 грн - 3% річних, 303 188,57 грн - інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору - 27622,20 грн. В решті позову відмовити. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Виробниче обєднання "КАСКАД" із державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у сумі 4125,01грн сплачений за квитанцією №46 від 29.10.2015р.»

Не погодившись з даним рішенням, Відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та направити справу на новий розгляд. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на неповне з`ясування судом обставин справи, внаслідок чого було прийнято невірне рішення. Зазначив, що заявлена Позивачем до стягнення сума боргу не відповідає дійсній, бо роботи виконані всього на суму 2 265 582,44 грн, оплата за 2015 рік становить 1 017 049,87 грн, залишок боргу складає 1 250 532,57 грн. Стверджує, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України), оскільки неправомірно відмолено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду господарським судом Миколаївської області справи №915/1953/15, предметом якої є стягнення з Позивача штрафу за прострочення виконання робіт. Вважає, що в силу ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України та п. 8.8. договору правомірно призупинив виконання свого обов`язку щодо сплати боргу та утримав його залишок в рахунок штрафних санкцій по договору, застосувавши до Позивача оперативногосподарську санкцію. Зауважив на наявність підстав для застосування судом ст.233 Господарського кодексу України та зменшення розміру пені, а також на необхідність перерахунку суми судового збору за розгляд позовної заяви, що підлягає стягненню.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.03.2016р. справа прийнята до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Широбкової Л.П., суддів Орєшкіної Е.В., Герасименко І.М.

04.04.2016р. у зв`язку із відпусткою судді Герасименко І.М. у справі здійснений автоматичний перерозподіл, за результатами якого визначено для розгляду колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Орєшкіної Е.В., Кузнецової І.Л.

04.04.2016р. від Відповідача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи та врахування при розгляді скарги платіжних доручень про сплату інфляційних втрат у сумі 303 188,57 грн (№2311 від 14.03.2016р.), про оплату робіт на суму 200 000,0 грн (№2309 від 14.03.2016р.), 3% річних в сумі 34 748,22 грн (№2310 від 14.03.2016р.).

Позивач проти апеляційної скарги заперечив. Зазначив, що справа №915/1953/15, яка перебуває у провадженні господарського суду Миколаївської області, не пов`язана підставами та предметом позову з даною справою, тому підстави для зупинення провадження відсутні. Звернув увагу, що Відповідач не пред`являв до Позивача жодних штрафних санкцій та розрахованих збитків, тому не мав право утримувати оплату за виконані роботи. Пунктом 2.1. договору передбачено, що загальна вартість робіт може бути зменшена, виходячи з фактичного виконання робіт, тому твердження Відповідача про відстрочення виконання свого зобов`язання по оплаті є безпідставним. Зауважив на відсутність підстав для застосування норм ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України щодо зменшення неустойки, оскільки договором її розмір вдвічі зменшений порівняно із Законом; внаслідок неналежного виконання Відповідачем зобов`язань за договором, Позивачем понесені збитки по кредитним договором в сумі 268 113,45 грн; сума боргу на момент звернення із позовом до суду була значною та за період з 01.02.2015р. по 01.10.2015р. Відповідачем було сплачено лише 10% від суми договору. Просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа відзив на апеляційну скаргу не надала, повноважний представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив рішення суду скасувати.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що 29.08.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничим об`єднанням «Каскад» як підрядником (надалі - Позивач) та Акціонерним товариством «КОРУМ Криворізький завод гірничого обладнання» від імені якого діяв ТОВ «КОРУМ СОРС» як замовником (надалі - Відповідач) був укладений договір підряду № КС-КЗГО/138-14 Пд про виконання будівельно-монтажних робіт (надалі - Договір) строком дії з моменту його підписання до 31.12.2014р., проте в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 11.1 Договору).

Відповідно до п. 1 Договору Відповідач доручає, а Позивач приймає на себе зобовязання на свій ризик, своїми силами та засобами, з використанням власних матеріалів Відповідача, виконати роботи на обєкті замовника за адресою м. Кривий Ріг, вул. Заводська, 1 у відповідності з кошторисною документацією (додаток №1 до Договору) та Технічним завданням (додаток №2 до Договору) у строки, передбачені Календарним графіком виконання робіт (додаток №3 до Договору). Відповідач зобовязується прийняти та оплатити роботи в порядку, установленому Договором.

Пунктом 2.1. Договору обумовлено, що вартість робіт визначається на підставі кошторисної документації (додаток №1) і становить: 2 323 999,99 грн з ПДВ (п.2.1). Додатковою угодою №1 (а.с.18) сума договору була збільшена на 174 030,48 грн та загалом склала 2 498 030,47 грн.

На виконання умов Договору Позивачем були виконані роботи на загальну суму 2 265 582, 44 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних будівельних робіт №1 від 29.12.2014р. на суму 517 403,17 грн, №2 від 29.12.2014р. на суму 262 021,99 грн, №3 без дати за грудень 2014 року на суму 218 732,65 грн, №4 від 29.12.2014р. на суму 272768,84 грн, №5 від 29.12.2014р. на суму 71 596,30 грн, №6 від 29.12.2014р. на суму 82 978,06 грн, №7 від 29.12.2014р. на суму 72 335,92 грн, №8 від 02.01.2015р. на суму 273 705, 41 грн, №9 від 02.01.2015р. на суму 53038,44 грн, №10 від 02.01.2015р. на суму 6431,87 грн, №11 від 02.01.2015р. на суму 10434,00 грн, №12 від 02.01.2015р. на суму 75 904,49 грн, №13 від 02.01.2015р. на суму 8 677,37 грн, №14 від 02.01.2015р. на суму 90 796,01 грн, №15 від 02.01.2015р. на суму 248 757,92 грн (а.с. 22-52, том 1), що не заперечується відповідачем.

Пунктом 2.5 Договору (в редакції додаткової угоди) передбачено, що розрахунок між сторонами здійснюється в наступному порядку:

- передплата 20% від загальної вартості робот за договором, що становить 464800,00 грн з ПДВ;

- кінцева оплата 80% від загальної вартості робіт за договором, що становить 2 033 230,47 грн з ПДВ, здійснюється замовником по факту повного виконання робіт підрядником протягом 80 календарних днів з моменту підписання сторонами останнього акта приймання виконаних будівельних робіт (за формою КБ-2в) і довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрат (за формою КБ-3).

В порушення умов Договору Відповідач у повному обсязі оплату за виконані роботи не здійснив. Роботи оплатив частково в сумі 1 017 049,87 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: №4390 від 12.09.2014р. на суму 200 000,00 грн, №14630 від 30.09.2014р. на суму 215 800,00 грн, №14933 від 17.10.2014р. на суму 49 000,00 грн, №23206 від 19.08.2015р. на суму 80 000,00 грн, №23324 від 27.08.2015р. на суму 35 000,00 грн, №23468 від 03.09.2015р. на суму 102 774, 00 грн, №23470 від 03.09.2015р. на суму 17 226,00 грн, №23751 від 11.09.2015р. на суму 20 000,00 грн, №23761 від 11.09.2015р. на суму 12 249,87 грн, №23881 від 17.09.2015р. на суму 10 000,0 грн, №24241 від 01.10.2015р. на суму 20 000,00 грн, №796 від 30.10.2015р. на суму 100 000,00 грн, №861 від 04.11.2015р. на суму 35 000,00 грн, №1642 від 26.11.2015р. на суму 50 000,00 грн, №2524 від 25.12.2015р. на суму 70 000,00 грн (а.с. 125-139, том 1). Заборгованість на час розгляду справи в суді першої інстанції становила 1 248 532,57 грн та підтверджена Відповідачем в апеляційній скарзі.

Відносини у сфері виконання робіт є правовідносинами підряду та регулюються положеннями Цивільного кодексу України, зокрема, згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Матеріалами справи доведена заборгованість відповідача за виконані роботи - 1 248 532,57 грн, строк оплати якої настав 23.03.2015р., доказів сплати боргу на час розгляду справи в суді першої інстанції не надано, тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню в межах заявленого 1248 529,54 грн.

Апеляційний суд відхиляє доводи Відповідача з приводу правомірності утримання частини заборгованості в рахунок погашення застосованої оперативногосподарської санкції відповідно до п. 8.8. договору з огляду на наступне.

Відповідно до п. 8.8 Договору Відповідач має право застосувати до Позивача оперативно-господарську санкцію, виражену в утриманні суми, предявленої Позивачу штрафної санкції, розрахованих збитків з сум, які належать до сплати, у тому числі й за виконані роботи. Застосування зазначеного пункту договору пов`язано із порушенням Позивачем п.3.5 Договору відносно виконання робіт у встановлений строк.

Втім, Відповідачем у справі не обґрунтовано застосування ним п. 8.8 Договору, не надано розрахунок штрафних санкцій за порушення Позивачем строків виконання робіт, що врахований в утримання частини вартості робіт. Вказані обставини є предметом розгляду іншої справи №915/1953/15, що перебуває в провадженні господарського суду Миколаївської області.

Таким чином, з огляду на невизначеність та не доведеність суми утримання, заперечення Відповідача з цього приводу є безпідставними.

З огляду на те, що обставини, які є предметом дослідження у справі №915/1953/15, жодним чином не впливають на оцінку доказів у даній справі, судом першої інстанції було правомірно відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі №904/10346/15 до вирішення справи №915/1953/15.

Крім того, апеляційний суд не враховує подані Відповідачем в апеляційній інстанції платіжні доручення про сплату інфляційних витрат у сумі 303 188,57 грн (платіжне доручення №2311 від 14.03.2016р.), боргу 200 000,00 грн (платіжне доручення №2309 від 14.03.2016р.), 3% річних 34 748,22 грн (платіжне доручення №2310 від 14.03.2016р.) за оскаржуваним рішенням, оскільки оплата за ними здійснена після прийняття рішення у справі, а отже такі докази не можуть бути підставою для його зміни чи скасування. Подані докази можуть бути надані Відповідачем для врахування під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено, договором або законом.

Згідно п. 8.3 Договору за порушення Відповідачем строків оплати, передбачених п.2.6 Договору, останній сплачує Позивачу штраф в розмірі однієї облікової ставки НБУ від несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення оплати до моменту належного виконання.

З урахуванням ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України визначений сторонами у Договорі штраф за своєю правовою природою є пенею.

Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача пеню у загальній сумі 261 157,93 грн, розрахованій по періодах з урахуванням здійснених оплат. Як вбачається з наданого Позивачем розрахунку пені, в кожен з періодів існування певної частини заборгованості включений день часткової її оплати, таким чином Позивачем невірно розрахована пеня за день, в який була здійснена оплата.

За розрахунком, здійсненим судом, пеня, розрахована на заборгованість 1800 779,41 грн за період прострочення з 24.03.2015р. по 18.08.2015р., на заборгованість 1 720 779,41 грн - за період з 19.08.2015р. по 26.08.2015р., на заборгованість 1 685 779,41 грн - за період з 27.08.2015р. по 02.09.2015р., на заборгованість 1 565 779,41 грн - за період з 03.09.2015р. по 10.09.2015р., на заборгованість 1 533 529,54 грн - за період з 11.09.2015р. по 17.09.2015р., на заборгованість 1 533 529,54 грн - за період з 18.09.2015р. по 21.09.2015р. буде складати у загальній сумі 255 113,45 грн.

Згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

3% річних за період прострочення з 24.03.2015р. по 29.10.2015р. у сукупності, розраховані по кожній частині заборгованості, становлять 35 811,79 грн та підлягають задоволенню в межах заявленої Позивачем до стягнення суми 34 748,22 грн.

Інфляційні втрати з врахуванням індексу інфляції з квітня по вересень 2015 року у сукупності складають 306 385,37 грн та підлягають задоволенню у межах заявленої суми 303 188,57 грн.

Стосовно клопотання апелянта щодо зменшення суми штрафних санкцій апеляційний суд зауважує наступне.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як розяснено у підпункту 3.17.4 пункту 3.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18, вирішуючи питання про зменшення неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Умовами спірного договору сторони передбачили штраф у розмірі однієї облікової ставки НБУ від несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення оплати, що є вдвічі меншим ніж встановлений Законом граничний розмір; на момент звернення із позовом до суду сума боргу становила 1 523 532,57 грн, Відповідачем було сплачено лише 277 249,87 грн, обґрунтованих причин невиконання зобов`язання останнім не наведено та доказів на їх підтвердження не надано.

В свою чергу, Позивачем зазначено та надано докази, що внаслідок порушення зобов`язання ним понесені збитки в сумі 268 113,45 грн по оплаті відсотків та комісії за кредитними договорами № № 62614К26, 62614К38, що були укладені для поповнення обігових коштів з метою фінансування поточної виробничої діяльності.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для зменшення неустойки відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України та клопотання відповідача судом відхиляється.

Також, апеляційним судом відхиляються вимоги апеляційної скарги щодо направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки в силу ст. ст. 101, 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція не наділена такими повноваженнями.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах суми боргу 1 248 529,54 грн, пені 255 113,45 грн, 3% річних 34 748,22 грн, інфляційних втрат 303 188,57 грн. В решті позову слід відмовити у зв`язку з невірним розрахунком Позивачем суми пені.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Позивачем був зменшений розмір позовних вимог, внаслідок чого зайво сплачена сума судового збору склала 4 125,00 грн.

Втім, як вбачається з матеріалів справи, Позивачем клопотання про повернення зайво сплаченої суми судового збору не заявлялось, тому підстави для її повернення відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" відсутні. Для вирішення зазначеного питання Позивач не позбавлений права звернутися з клопотанням до господарського суду Дніпропетровської області.

Як встановлено вище, в судовому засіданні 10.02.2016р. судом першої інстанції було оголошено вступну та резолютивну частину рішення у справі №904/10346/15, відповідно до якої позов задоволено частково та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселоМіттал Кривий Ріг» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Елпромпроект" заборгованість - 1 248 529,54 грн, 255113,45 грн пені, 34 748,22 грн - 3% річних, 303 188,57 грн - інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору - 27 622,20 грн. В решті позову відмовлено. Повернуто Публічному акціонерному товариству «ДТЕК Дніпрообленерго» із державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у сумі 4125,01 грн, сплачений за квитанцією №46 від 29.10.2015р.

Рішення вказаного змісту також викладено у резолютивній частині повного тексту судового рішення.

За своєю ініціативою суд виніс ухвалу від 29.02.2016р. про виправлення описки в резолютивній частині рішення від 10.02.2016р., виклавши її в наступній редакції: «Позов задовольнити частково. Стягнути з Акціонерного товариства "КОРУМ Криворізький завод гірничого обладнання" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничого обєднання "КАСКАД" заборгованість - 1 248 529,54 грн, 255 113,45 грн пені, 34 748,22 грн - 3% річних, 303 188,57 грн - інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору - 27622,20 грн. В решті позову відмовити. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Виробничого обєднання "КАСКАД" із державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у сумі 4125,01грн, сплачений за квитанцією №46 від 29.10.2015р.»

Статтею 89 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд виправляє допущені в рішенні описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року №6 "Про судове рішення" розяснено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або мають технічний характер (тобто виникли у виготовленні тексту рішення).

Зазначена ухвала про виправлення описки винесена судом в порушення вище зазначених приписів, оскільки в судовому засіданні було прийнято рішення про стягнення саме з інших осіб заборгованості та нарахованих сум санкцій, повернення зайво сплаченого судового збору. Ухвалою про виправлення описки суд змінив суть прийнятого та оголошеного ним рішення, що не допускається господарсько-процесуальним законом.

Крім того, вступна та резолютивна частина рішення, оголошена судом у судовому засіданні 10.02.2016р., цією ухвалою змінена не була (а.с. 179, том 1).

Таким чином, господарський суд вийшов за межі позовних вимог та прийняв рішення про права і обов`язки осіб, що не брали участі у справі та до яких вимоги не заявлялися, що відповідно до п.3 ч.3 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування судового рішення з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по апеляційній скарзі покладаються судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "КОРУМ Криворізький завод гірничого обладнання", м. Кривий Ріг залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2016р. у справі №904/10346/15 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "КОРУМ Криворізький завод гірничого обладнання" (50057, м. Кривий Ріг, вул. Заводська,1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничого обєднання "КАСКАД" (56101, Миколаївська область, м. Баштанка, вул. Баштанської республіки,54, ) заборгованість - 1 248 529,54 грн (один мільйон двісті сорок вісім тисяч п`ятсот двадцять дев`ять грн 54 коп), пеню - 255 113,45 грн (двісті п`ятдесят п`ять тисяч сто тринадцять грн 45 коп), 3 % річних - 34 748,22 грн (тридцять чотири тисячі сімсот сорок вісім грн 22 коп), інфляційні втрати - 303 188,57 грн (триста три тисячі сто вісімдесят вісім грн 57 коп), витрати по сплаті судового збору - 27 623,70 грн (двадцять сім тисяч шістсот двадцять три грн 70 коп), про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Припинити стягнення за наказом господарського суду Дніпропетровської області від 29.02.2016р.

Виконання постанови щодо видачі наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає чинності з часу її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 08.04.2016р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Е.В. Орєшкіна