ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016 р. Справа №917/232/16

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до приватного торгівельного унітарного підприємства "Престиж-Інвест"

про стягнення 6096,20 дол. США

Суддя Тимошенко К.В.

Представники до перерви :

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: не з'явився;

Представники після перерви :

від позивача: не з'явилися ;

від відповідача : не з'явилися.

Рішення прийняте після перерви, оголошеної в засіданні суду 05.04.2016р. до 05.04.2016р. 15 год. 00 хв.

Розглядається позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з приватного торгівельного унітарного підприємства "Престиж-Інвест" заборгованості у розмірі 6096,20 доларів США, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами 10.06.2015р. зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі - продажу № УБ-1-2015.

Відповідач представництво у судове засідання не забезпечив та надав клопотання від 11.03.2016р. про розгляд справи без участі його представника (а.с. 50).

Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений, що підтверджується зокрема наведеним вище клопотанням.

Відповідач позов визнав повністю (відзив на позов - а.с.48).

В засіданні суду згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази, суд, встановив :

10.06.2015р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (продавцем) та приватним торгівельним унітарним підприємством "Престиж-Інвест" (покупцем) було укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі - продажу №УБ-1-2015 (далі - договір). ( копія договору - а.с. 17-18).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- продавець зобов'язується передати у власність, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити меблі для туризму та відпочинку (товар) у відповідності до специфікації до договору; найменування, кількість та ціна товару узгоджуються сторонами у специфікації до договору, яка є його невід'ємною частиною (п. 2.1 та п. 2.2 договору);

- поставка товару здійснюється на умовах СІР м. Гомель (Білорусь) по Інкотермс 2000 (п. 3.1 договору);

- датою поставки товару є дата митної печатки "під митним контролем" на вантажосупровідних документах (п. 3.2 договору);

- покупець здійснює оплату поставленого товару на умовах відстрочки платежу банківським переказом в доларах США на розрахунковий рахунок продавця не пізніше 80 днів від дати його поставки на склад покупця (п. 6.1 договору);

- розрахункова валюта - долар США. Вартість товару визначається у доларах США (п.6.2 та п. 6.3 договору).

До вказаного договору між сторонами було укладено додаткові угоди, згідно яких сторони вносили зміни до договору, зокрема :

- додатковою угодою № 3 від 18.06.2015р. сторони узгодили, що неврегульовані шляхом двосторонніх переговорів спори сторін підлягають розгляду компетентним арбітражним (економічним або господарським) судом по місцю знаходження позивача у відповідності до регламенту даного суду на підставі процесуального права країни позивача (а.с. 21).

Відповідно до умов договору 13.11.2015р. сторонами було складено специфікацію № 5, у якій сторони визначили найменування, кількість та вартість товару (санки кількістю 570 шт., загальною вартістю 6096,20 доларів США), який позивач зобов'язувався у листопаді 2015р. поставити відповідачеві, а відповідач зобов'язувався оплатити вищезазначений товар не пізніше 80-ти днів від дати його доставки на склад покупця (копія специфікації - а.с. 24).

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачеві товар на суму 6096,20 доларів США, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями митної декларації від 16.11.2015р. та міжнародної товарно-транспортної накладної № 0007496 від 16.11.2015р. (а.с. 25-27).

В порушення умов договору відповідач не провів розрахунки за отриманий від позивача товар.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами проводилась звірка взаєморозрахунків та було складено належним чином оформлений акт, згідно якого станом на 05.02.2016р. за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 64139,85 доларів США, в т.ч. 6096,20 доларів США боргу за товар поставлений 16.11.2015р. Даний акт підписаний представниками сторін та скріплений печатками сторін (копія акту наявна у матеріалах справи, а.с. 54).

За даними позивача на момент подання позову до суду відповідач зобов'язання за договором щодо оплати отриманого товару не виконав, заборгованість останнього складає 6096,20 доларів США. Дана обставина визнається відповідачем, про що останній зазначає у відзиві на позов. Доказів сплати боргу відповідач не надав.

Таким чином матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконав зобов'язання за договором, поставивши відповідачеві товар на суму 6096,20 доларів США. В свою чергу, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним договором не оплатив вартість поставленого позивачем товару у визначені договором строки.

Як вже зазначалось у описовій частині даного рішення, у додатковій угоді № 3 від 18.06.2015р. до договору сторони узгодили, що неврегульовані шляхом двосторонніх переговорів спори сторін підлягають розгляду компетентним арбітражним (економічним або господарським) судом по місцю знаходження позивача у відповідності до регламенту даного суду на підставі процесуального права країни позивача.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить законодавству або порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підтверджені документально, відповідачем визнаються у повному обсязі, а тому підлягають задоволенню.

Понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача згідно ст.49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 43, ст. 49, ст. 78, ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного торгівельного унітарного підприємства "Престиж-Інвест" (вул. Бельського, буд. 53, кв. 329, м. Мінськ, Мінська область, Республіка Білорусія, 220015, УНП 491054259) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) - 6096,20 доларів США заборгованості та 2470,77 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складене 08.04.2016р.

Суддя Тимошенко К.В.