ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р.Справа № 915/15/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

суддів: Ліпчанської Н.В., Ярош А.І.

При секретарі судового засідання: Молодові В.С.

Представники сторін в судове засідання не з'явились. Про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення господарського суду Миколаївської області від 25.02.2016р.

по справі № 915/15/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення відсотків, комісії та пені за користування кредитними коштами за кредитним договором від 16.03.2011р., а всього грошових коштів у сумі 19 663,44грн.

Встановила:

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулося з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в якій просило з урахуванням заяви від 09.02.2016р. про зменшення позовних вимог стягнути з останнього заборгованість за укладеним між ними договором банківського обслуговування від 16.03.2011р. в загальній сумі 19 663 грн. 44 коп., із яких: 5 757 грн. 20 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 1 398 грн. 60 коп. - заборгованість зі сплати комісії за користування кредитом; 12 507 грн. 64 коп. - пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем після прийняття Господарським судом Миколаївської області рішення від 29.01.2013 р. в іншій справі № 5016/3041/2012(6/130), яким вирішено про стягнення з підприємця ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості в загальній сумі 21 043 грн. 26 коп. за укладеним між ними договором банківського обслуговування від 16.03.2011р., стягнення заборгованості за котрим є предметом спору і в даній справі, продовжує не виконувати грошові зобов'язання за цим договором, а саме, зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування ними та комісійної винагороди, у зв'язку з чим на підставі умов договору на суми заборгованості нараховано пеню.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 25 лютого 2016 року по справі № 915/15/16 залишено без розгляду позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення пені за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань зі сплати відсотків за користування кредитним коштами за укладеним між ними договором банківського обслуговування, на підставі п.5 ч.1 ст. 81, ст. 86 ГПК України, оскільки, за висновком суду, позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, а саме - розрахунок пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 25.02.2016р. (суддя Коваль Ю.М.) позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК", з урахуванням ухвали господарського суду Миколаївської області від 25.02.2016р. в даній справі, задоволено частково; стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" грошові кошти в сумі 5 757,20 грн.- заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 1 218 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи рішення в частині стягнення заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом посилаючись те, що Банком не подано доказів виконання повноважень щодо "використання ліміту" підприємцем ОСОБА_1 після 05.11.2012 року, станом на яке вказаним вище рішенням суду в іншій справі, яке є преюдиційним у даній справі, стягнуто заборгованість зі сплати комісійної винагороди.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення комісії та пені та прийняти нове, яким позов задовольнити у позовному обсязі мотивуючи це тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На думку апелянта, суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом, оскільки по теперішний час обслуговування кредиту не припинилося та здійснюється постійний моніторинг по рахунках кредитного договору.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, не скористались наданим їм ст. 22 ГПК України правом та повноважних представників не направили.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки повноважних представників суду не відомі.

Апеляційною інстанцією також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов'язковою.

Відповідно до приписів п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 „Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.01.2013р. в іншій справі № 5016/3041/2012(6/130) випливає, що між ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк" і підприємцем ОСОБА_1 укладено договір банківського обслуговування від 16.03.2011р., котрий складається із заяви підприємця ОСОБА_1 від 16.03.2011 р. про приєднання до "Умов та правил надання банківських послуг" (далі - Умови у редакції, яка діяла на час укладення сторонами кредитного договору), тарифів Банку, розміщених у мережі Інтернет на сайті http:/privatbank.ua, та самих Умов і тарифів Банку; що на виконання цього договору Банком надано кредитні кошти підприємцю, але останній неналежно виконував свої грошові зобов'язання, внаслідок чого станом на 05.11.2012р. утворилася заборгованість: у сумі 11 100 грн. - з повернення кредитних коштів; у сумі 6 245 грн. 60 коп. - зі сплати відсотків за користування кредитними коштами; в сумі 1293 грн. 40 коп. - зі сплати комісійної винагороди.

Судом також визнано, що у зв'язку з неналежним виконанням підприємцем своїх грошових зобов'язань з повернення кредитних коштів, сплати відсотків і комісійних, за користування кредитними коштами Банком обґрунтовано, на підставі Умов, які є складовою частиною договору, нараховано пеню, сума котрої станом на 05.11.2012 р. складає 2404 грн. 26 коп.

Цим рішенням суд позов Банку задовольнив повністю, і вирішив про стягнення вказаних сум заборгованості з підприємця ОСОБА_1 на користь Банку. На його виконання видано наказ суду від 18.02.2013 р.

За твердженнями Банку на даний час укладений з підприємцем ОСОБА_1 договір банківського обслуговування є чинним, а грошові кошти за вказаним рішенням суду в іншій справі з боржника не стягнуто. Останнє підтверджується постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 25.11.2015р. про повернення Банку виконавчого документа - наказу суду від 18.02.2013 р. без виконання.

Суд визнає, що зазначене вище рішення суду в іншій справі є преюдиційним для вирішення спору в даній справі.

Так як рішенням, яке є преюдиційним, визнано заборгованість підприємця ОСОБА_1 з повернення кредитних коштів у сумі 11 100 грн., але ця заборгованість підприємцем ОСОБА_1 не погашена, Банком обґрунтовано нараховані відсотки за користування кредитними коштами у відповідності до Умов, які є його складовою частиною.

Згідно Умов періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Період безперервного користування кредитним лімітом становить не більше 35 днів. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку відповідача при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості за кредитом у цей період не впливають на зміну дати початку періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченню якого на поточному рахунку зафіксоване нульове дебетове сальдо (пп. 3.18.1.11 Умов).

За користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку при закритті банківського дня підприємець ОСОБА_1 сплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (надалі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, відповідач сплачує позивачу за користування кредитом проценти в розмірі 24 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню. У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання відповідача щодо погашення заборгованості вважаються порушеними.

Оскільки рішенням, яке є преюдиційним у даній справі, вирішено про стягнення з підприємця ОСОБА_1 заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами станом на 05.11.2012р., то судова колегія погоджується із здійсненим Банком розрахунком заборгованості зі сплати відсотків, згідно якого за користування кредитними коштами в сумі 11 100 грн. у період з 06.11.2012р. по 29.11.2013 р., виходячи із передбаченої Умовами відсоткової ставки у розмірі 48 % річних, загальна сума відсотків складає 5 757 грн. 20 коп.

Отже, господарський суд Миколаївської області дійшов до вірного висновку, з яким погоджується апеляційна інстанція, що заборгованість відповідача зі сплати відсотків за користування кредитом у сумі 5 757 грн. 20 коп. підлягає задоволенню.

Щодо вимог Банку про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом.

У відповідності до Умов підприємець ОСОБА_1 взяв зобов'язання за використання ліміту відповідно до п.п. 3.18.1.6, 3.18.2.3.2 Умов сплачувати Банку винагороду 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, у порядку, передбаченому Умовами (пп. 3.18.4.4 Умов).

Кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів відповідача в межах кредитного ліміту. Банк здійснює обслуговування ліміту відповідача, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку відповідача, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо (пп. 3.18.1.1 Умов).

У п.п 3.18.1.6 Умов передбачено, що кредитний ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченими Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі знижень грошових надходжень на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і клієнта, а п.п. 3.18.2.3.2 Умов, - що Банк має право не менше одного разу на місяць проводити перерахунок ліміту. Підписавши Угоду, клієнт висловлює свою письмову згоду на те, що у разі зміни суми, отриманої в результаті чергового перерахунку ліміту, Банк має право змінити ліміт в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і клієнта.

Із аналізу викладених Умов випливає, що належна Банку винагорода за "використання ліміту" не є тотожною використанню клієнтом кредитних коштів у сумі ліміту, а сплачується клієнтом за виконання Банком повноважень, викладених у п.п. 3.18.1.6, 3.18.2.3.2 Умов.

Так як Банком не подано доказів виконання повноважень щодо "використання ліміту" підприємцем ОСОБА_1 після 05.11.2012 року, станом на яке вказаним вище рішенням суду в іншій справі, яке є преюдиційним у даній справі, стягнуто заборгованість зі сплати комісійної винагороди, то нарахування Банком комісії за користування кредитом за період з 06.11.2012р. в сумі 1398 грн. 60 коп. є безпідставним.

З урахуванням викладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволені вимоги про стягнення заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення пені за прострочку виконання відповідачем окремо зобов'язання по сплаті тіла кредиту, винагороди (комісії), відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконаним.

Пунктом 3.2.1.5.1 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених пунктами 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених пунктами 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого пунктами 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Апеляційна інстанція зауважує на тому, що позивачем не доведено ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції правильність розрахунку пені за прострочку сплати винагороди та відсотків.

Цей розрахунок є складовою ціни позову і відповідно до норм статей 22, 54 Господарського процесуального кодексу України повинен бути обґрунтованим та підтвердженим умовами договору, укладеного сторонами в спрощеній формі.

Так, виходячи із складності Умов та правил надання банківських послуг, викладених в різних редакціях пунктів, які мають складний бланкетний характер, та викликають труднощі в розрахунку штрафних санкцій з огляду на правильність визначення періоду нарахування пені, її розміру тощо, позивач повинен довести суду належним чином правильність здійсненого ним розрахунку штрафних санкцій.

В даному ж випадку позивачем не доведено суду відповідність зробленого ним розрахунку умовам договору та нормам чинного законодавства України, тому суд першої інстанції ухвалою від 25 лютого 2016 року залишив без розгляду позов в цій частині на підставі п.5 ч.1 ст. 81, ст. 86 ГПК України оскільки, позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, а саме - розрахунок пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами.

На думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог є законним, обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам.

Апелянтом не наведено суду будь-яких доводів та не надано будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження своїх заперечень стосовно рішення суду та доводили б помилковість оскаржуваного рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки місцевого суду, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України для його зміни чи скасування, відсутні.

У зв'язку з таким апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 99, 101, 103 п.1, 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 25.02.2016р. по справі № 915/15/16 - залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 14.04.2016р.

Головуючий суддя В.А.Лисенко

Суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя А.І. Ярош