ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2016 р. Справа № 926/211/16

За позовом державного підприємства «Укрриба», м. Київ

до приватного підприємства «Чернівецьке рибне господарство», с. Росошани Кельменецького району Чернівецької області

про стягнення заборгованості у сумі 35 778,58 грн.

Суддя Паскарь А. Д.

представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність віл 23.12.2015 № 11-13/95;

від відповідача не зявився;

СУТЬ СПОРУ: державне підприємство «Укрриба» звернулося до приватного підприємства «Чернівецьке рибне господарство» з позовом про стягнення заборгованості за договором зберігання державного майна у сумі 27993,13 грн., 5709,49 грн. пені, трьох процентів річних у сумі 337,39 грн. та індексу інфляції у сумі 1738,57 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного сторонами договору зберігання державного майна від 11.11.2013 № 25/13 позивач на підставі акту приймання-передачі від 11.11.2013 передав, а відповідач прийняв на відповідальне зберігання гідротехнічні споруди рибницьких ставів, що знаходяться за адресою Чернівецька область, Кіцманський район на території Южинецької та Шишківецької сільських рад. Додатковою угодою від 01.02.2014 до договору позивач надав відповідачу за плату дозвіл на користування майном, переданим за договором. Відповідач за період з 01.02.2014 на день подання позову взяті на себе зобовязання за договором та додаткових угодах до договору виконав неналежним чином, чим заборгував позивачеві суму позову. Відповідно до пункту 5 додаткової угоди від 01.02.2014 до договору позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 5709,49 грн. та згідно статті 625 Цивільного кодексу України індекс інфляції та три проценти річних у розмірі 1738,57 грн. та 337,39 грн. відповідно.

Ухвалою від 15.02.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 01.03.2016.

Ухвалами від 01.03.2016 та 17.03.2016 розгляд справи відкладено на 17.03.2016 та 05.04.2016 відповідно.

У судове засідання 05.04.2016 відповідач явку свого представника втретє не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час, місце та дату проведення судового засідання згідно відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі за адресою проживання керівника ОСОБА_2, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Конверти з ухвалами суду від 15.02.2016, 01.03.2016 та 17.03.2016, які скеровувались відповідачеві, поштою повернулись на адресу господарського суду у звязку із відсутністю відповідача за зазначеною адресою, що підтверджується довідками ф.20.

Відповідно до пункту 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав.

11 листопада 2013 року між державним підприємством «Укрриба» та приватним підприємством «Чернівецьке рибне господарство» укладено договір зберігання державного майна № 25/13(надалі - договір).

На виконання пунктів 1.1., 2.1. договору позивач на підставі акту приймання-передачі від 11.11.2013 передав, а відповідач прийняв на відповідальне зберігання нерухоме державне майно гідротехнічні споруди рибницьких ставів, які обліковуються на балансі позивача і передані йому на підставі спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України від 06.05.2003 № 126/752 «Про передачу гідротехнічних споруд».

Зазначене майно розташоване за адресою: Чернівецька область, Кіцманський район на території Южинецької та Шишковецької сільських рад (пункту 1.3. договору).

01 лютого 2014 року сторони уклали додаткову угоду до договору, якою позивач, керуючись положеннями статті 944 Цивільного кодексу України, надав згоду відповідачеві на користування майном, переданим останньому на зберігання, за його цільовим призначенням.

Згідно статті 944 ЦК України зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі.

Відповідно до пункту 4 додаткової угоди до договору відповідач зобовязався проводити плату за користування майном щомісячно не пізніше 14 числа місяця, наступного за звітним. Ціна за користування майном становить 700,77 грн. з ПДВ.

Надалі сторони 01.11.2014 уклали додаткову угоду до договору та збільшили ціну за користування майном до 1800,00 грн. з ПДВ.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач передбачені договором зобовязання за період з 01.02.2014 по день подання позову виконував неналежним чином, внаслідок чого заборгував позивачеві суму позову у розмірі 27993,13 грн.

Пунктом 5 додаткової угоди від 01.02.2014 до договору передбачено, що у разі затримки оплати за використання майна, переданого для зберігання, відповідач сплачує позивачеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Тому пеня у розмірі 5709,49 грн. позивачем нарахована правомірно.

Крім того, позивач також нарахував відповідачеві індекс інфляції та три проценти річних у розмірі 1738,57 грн. та 337,39 грн. відповідно за період з 15.02.2015 по день подання позову.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено надані позивачем розрахунки пені та трьох процентів річних та визнано їх обґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач довів суду неналежне виконання відповідачем умов договору.

Враховуючи зазначене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати слід покласти на відповідача, винного в доведенні розгляду спору в судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з приватного підприємства «Чернівецьке рибне господарство» (60154, Чернівецька область, Кельменецький район, с. Росошани; ідентифікаційний код 38740346) на користь державного підприємства «Укрриба» (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, 82-А; ідентифікаційний код 25592421) 27993,13 грн. основної заборгованості, 5709,49 грн. пені, три проценти річних у розмірі 337,39 грн., індекс інфляції у розмірі 1738,57 грн. та 1378,00 грн. витрат на сплату судового збору.

Суддя А. Паскарь