КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2016 р. Справа№ 922/4663/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача не з'явився,

від відповідача Медведь А.В., дов. від 15.01.2016 №117,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Антекс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 (підписане 20.11.2015)

у справі №922/4663/15 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Антекс»

до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк»

про зміну кредитного договору у зв'язку з істотною зміною обставин

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Антекс» (далі - ТОВ «Антекс», або позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ», або відповідач) про зміну кредитного договору від 16.05.2012 №04-84 шляхом викладення п.п.7.2.1 п.7.2 в наступній редакції: «7.2.1 Процента ставка за користування кредитом становить 12% річних з 27.02.2014».

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.08.2015 у справі №922/4663/15 матеріали позовної заяви, в порядку ст.17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), направлено за встановленою підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2015 порушено провадження у справі №922/4663/15.

27.10.2015 позивач, в порядку ст.22 ГПК України, подав заяву про зміну предмета позову та просив змінити кредитний договір від 16.05.2012 №04-84 шляхом викладення п.п.7.2.1 п.7.2 в наступній редакції: «7.2.1 Процента ставка за користування кредитом становить 12% річних з 20.02.2014».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 у справі №922/4663/15 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не доведена обґрунтованість та наявність передбачених чинним законодавством України умов, за наявності яких укладений кредитний договір може бути змінений за рішенням суду.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 у справі №922/4663/15 скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що діяльність дистриб'юторів ТОВ «Антекс», місцем знаходження яких є Донецька область та м. Сімферополь, припинилась, а тому останнє позбавлене можливості отримати оплату придбаного контрагентами товару або його повернення через окупацію півострова Крим військами Російської Федерації та поширення військової агресії Російської Федерації на території сходу України. Враховуючи падіння торгівельного обороту позивача, зокрема, через військові дії на сході України змінились обставини, які неможливо усунути.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2016 відновлено позивачу пропущений строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до розгляду та порушено апеляційне провадження у справі №922/4663/15, розгляд апеляційної скарги призначено на 16.03.2016. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

01.03.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відповідач подав відзив на апеляційну скаргу.

11.03.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 відкладено розгляд апеляційної скарги на 06.04.2016.

05.04.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду представник позивача подав клопотання про призначення розгляду справи №922/4663/15 на іншу дату у зв'язку з неможливістю прийняти участь апелянта у судовому засіданні.

У судовому засіданні 06.04.2016 представник відповідача заперечив проти задоволення клопотання про відкладення розгляду справи та доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Представник позивача у судове засідання не з'явився.

Колегія суддів, порадившись, відмовляє у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи, з огляду на наступне.

Згідно з ст. 28 ГПК України представниками сторін у справі можуть бути особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю.

Слід зазначити, що ГПК України не обмежує кількості представників, яких може призначити одна юридична особа, а ст.77 ГПК України надає суду право, а не зобов'язує його відкласти розгляд справи в разі нез'явлення в засідання представників сторін.

Крім того, відповідач, будучи обізнаним про дату та час розгляду апеляційної скарги ще з 15.02.2016 (дата отримання ухвали від 11.02.2016 про прийняття апеляційної скарги), мав достатньо часу підготувати додаткові пояснення (у разі їх наявності).

Судом апеляційної інстанції враховано, що розгляд апеляційної скарги позивача за його ж клопотанням вже відкладався 16.03.2016.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.2012 між Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Антекс» (позичальник) укладено кредитний договір №04-84 (в редакції додаткової угоди від 30.05.2014 №14) (далі - кредитний договір). Відповідно до умов, передбачених цим договором, банк зобов'язується надати позичальнику кредит у розмірі 570 604,19 грн, а позичальник зобов'язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені цим договором.

Згідно з п.7.2.1 кредитного договору процента ставка за користування кредитом становить 20% річних.

У п.7.2.1.1 кредитного договору визначено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання/ненастання/недотримання з будь-яких підстав (в т.ч. форс-мажорного характеру) двох із зобов'язань/умов, встановлених п.10.3.6.1, п.10.3.6.6, п.10.3.6.7, п.10.3.6.11, п.10.3.6.12 цього договору , незважаючи на положення п.7.2.1 цього договору, процентна ставка за користування кредитом становить 21% річних.

Проценти за користування кредитом за ставкою, визначеною в цьому пункті договору, нараховуються у кожному випадку невиконання чи неналежного виконання/ненастання/недотримання одного/однієї із/з зобов'язань/умов, встановлених п.10.3.6.1, п.10.3.6.6, п.10.3.6.7, п.10.3.6.11, п.10.3.6.12 цього договору, починаючи з першого дня невиконання чи неналежного виконання/ненастання/недотримання зазначених зобов'язань/умов до тієї дати, коли зазначені порушені зобов'язання/умови будуть виконані/дотримані належним чином/настануть.

У разі якщо всі зобов'язання/умови, встановлені в п.10.3.6.1, п.10.3.6.6, п.10.3.6.7, п.10.3.6.11, п.10.3.6.12 цього договору будуть у сукупності (разом одночасно) виконані/належним чином дотримані/настануть, застосовується процента ставка за користування кредитом, встановлена в п.7.2.1 цього договору, з дати, наступної за датою, коли зазначені порушення зобов'язання/умови були виконані/дотримані належним чином/настануть.

Відповідно до п.7.2.1.2 договору у випадку невиконання чи неналежного виконання/ненастання/недотримання з будь-яких підстав (в т.ч. форс-мажорного характеру) двох із зобов'язань/умов встановлених п.10.3.6.1, п.10.3.6.6, п.10.3.6.7, п.10.3.6.11, п.10.3.6.12 цього договору у сукупності (разом одночасно), незважаючи на положення п.7.2.1 та п.7.2.1.1 цього договору, процентна ставка за користування кредитом становить 22% річних.

Проценти за користування кредитом за ставкою, визначеною в цьому пункті договору, нараховуються у кожному випадку невиконання чи неналежного виконання/ненастання/недотримання двох із зобов'язань/умов, встановлених п. 10.3.6.1, п.10.3.6.6, п.10.3.6.7, п.10.3.6.11, п.10.3.6.12 цього договору у сукупності (разом одночасно), починаючи з першого дня невиконання чи неналежного виконання/ненастання/недотримання зазначених зобов'язань/умов до тієї дати, коли всі зазначені порушені зобов'язання/умови у сукупності будуть виконані/дотримані належним чином/настануть.

У разі, якщо всі зобов'язання/умови, встановлені в п.10.3.6.1, п.10.3.6.6, п.10.3.6.7, п.10.3.6.11, п.10.3.6.12 цього договору будуть у сукупності (разом одночасно), виконані/належним чином дотримані/настануть, застосовується процентна ставка за користування кредитом, встановлена в п.7.2.1 цього договору, з дати, наступної за датою, коли зазначені порушені зобов'язання/умови були виконані/дотримані належним чином/настануть.

Положення цього пункту договору мають поновлювальний характер і можуть застосовуватися протягом всього строку дії договору.

Відповідно до п.10.3.6.1 договору протягом 14 календарних днів з дня укладення відповідних угод про забезпечення застрахувати (та надати банку відповідні докази такого страхування) за свій рахунок та на користь банку (як вигодонабавуча, який у разі настання страхового випадку набуває право вимоги до страховика) рухоме та нерухоме майно, яке буде передано банку в забезпечення виконання зобов'язань за цим договором відповідно до ст.3 та ст.8 цього договору, на весь строк дії цього договору у страховика, схваленого банком. Відповідне майно має бути застраховане на суму, не менше ніж буде узгоджена у відповідній угоді про забезпечення, від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження та псування. В договорі(ах) страхування повинно бути передбачено, що зміна умов такого(их) договору(ів), в тому числі вигодонабувача без попередньої згоди банку забороняється. Істотні умови договору(ів) страхування (в тому числі ризики та страхові випадки) мають бути погоджені з банком до його (їх) підписання.

Протягом строку дії цього договору забезпечувати перебування рухомого майна та нерухомого майна, яке буде передане банку в забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, застрахованим відповідно до договору(ів) страхування, укладання якого(их) передбачено цим договором, на тих самих умовах, на яких цей(і) договір(ори) страхування був(ли) укладений(і). Позичальник зобов'язаний надавати банку, як вигодонабувачу, докази належного виконання зазначеного обов'язку: відповідні додаткові угоди до договору(ів) страхування, документи, що підтверджують сплату страхових платежів відповідно до умов такого(их) договору(ів) страхування тощо.

За умовами п.10.3.6.7 договору протягом строку дії цього договору щомісячно (з першого по останній день календарного місяця) забезпечувати надходження грошових коштів на всі поточні рахунки, відкриті позичальником в банку, в будь-якій валюті в обсязі не меншому ніж 80% від загального обсягу надходжень на всі поточні рахунки позичальника в банківських установах за відповідний місяць.

Розмір обсягу надходжень грошових коштів за попередній місяць визначається в перший банківський день наступного календарного місяця за користування кредитом за курсом Національного банку України або крос-курсом (в залежності від валюти кредитового обігу) на перший банківський день попереднього місяця. При підрахунку обсягу щомісячних грошових надходжень не враховуються: кредитні кошти отримані від банку за цим договором чи іншими кредитними угодами як з банком, так і з третіми особами/грошові кошти отримані від здійснених через банк операцій з купівлі іноземної валюти, якщо кошти на купівлю були перераховані з поточного рахунку позичальника, відкритого в банку/грошові кошти перераховані на рахунки позичальника, відкриті в банку, з поточних рахунків позичальника, відкритих в інших банках.

Для здійснення контролю за виконанням зазначеного обов'язку позичальник зобов'язується забезпечити щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця надання банку належним чином засвідчених печаткою та підписом керівника та головного бухгалтера позичальника довідок або документів, сформованих за допомогою програмних комплексів позичальника «1С-Бухгалтерія» або «Клієнт-Банк» (скріплених печаткою та підписом уповноваженої особи позичальника із зазначенням його прізвища, ім'я по батькові і посади) про оборот коштів на поточних рахунках позичальника, відкритих в інших банківських установах станом на останнє число кожного попереднього календарного місяця, на підставі яких банк здійснює розрахунок обсягу надходжень грошових коштів на поточні рахунки позичальника, відкриті в банку.

Згідно з п.14.5 договору, останній набуває чинності з моменту його підписання та діє до моменту виконання сторонами взятих на себе зобов'язань згідно цього договору в повному обсязі.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є кредитним договором, який регулюється ст.ст.1046-1057-1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК україни).

Частина 1 ст.1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Виходячи зі змісту позову та апеляційної скарги, позивач намагається змінити умови укладеного між сторонами кредитного договору, зокрема, через відсутність у нього грошових коштів, зміну економічної ситуації в Україні, невиконання контрагентами позивача своїх зобов'язань та зміну кон'юнктури ринку.

Наведені вище обставини, на думку апелянта, виникли у зв'язку з окупацією Російською Федерацією півострова Крим та бойовими діями на сході країни.

Проте, зміна економічної ситуації та коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційними ризиками сторін договору та не можуть бути підставами для зміни чи розірвання кредитного договору, оскільки це не є істотною зміною обставин у розумінні статті 652 ЦК України (п.2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» від 24.11.2014 №1).

Враховуючи, що обумовлені ч.4 ст. 652 ЦК України обставини для зміни договору за рішенням суду у зв'язку з істотною зміною обставин не були належними та допустимими доказами доведені позивачем, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.

При цьому, колегія суддів зазначає, що передбачити сторонам за кредитним договором різке погіршення умов ведення своїми контрагентами господарської діяльності на території проведення антитерористичної операції було неможливим, проте вказані обставини, за висновками суду апеляційної інстанції, не можуть бути підставами для внесення змін до спірного договору.

Отже, доводи відповідача колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують висновків суду, наведених вище.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Антекс» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2015 у справі №922/4663/15 - без змін.

2. Матеріали справи №922/4663/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій