РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016Справа №910/2470/16

За позовом Головного управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бориспільської міської ради

до Державного підприємства «КИЇВПАССЕРВІС»

про стягнення 105 373,47 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Аврамчук В.І.

від відповідача: Богданов О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Головного управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бориспільської міської ради до Державного підприємства «КИЇВПАССЕРВІС» про стягнення 105 373,47 грн. упущеної вигоди у вигляді орендної плати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2016 р. порушено провадження у справі № 910/2470/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 09.03.2016 р., зобов'язано сторін надати певні документи.

29.02.2016 р. через відділ діловодства господарського суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, який залучено до матеріалів справи.

09.03.2016 р. через відділ діловодства господарського суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 16.02.2016 р., які залучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 09.03.2016 р. надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.03.2016 р. проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов.

Керуючись ст. 77 ГПК України, господарський суд оголосив перерву в судовому засіданні 09.03.2016 р. до 06.04.2016 р. о 10:40 год. для дослідження доказів у справі.

Представник позивача в судовому засіданні 06.04.2016 р. надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.04.2016 р. проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов.

У судовому засіданні 06.04.2016 р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Бориспільської міської ради V скликання від 25.02.2010 № 7525-63-V Головне управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бориспільської міської ради визначено орендодавцем майна територіальної громади м. Борисполя.

Між Головним управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бориспільської міської ради та Державним підприємством «КИЇВПАССЕРВІС» укладено договір оренди майна комунальної власності територіальної громади м. Борисполя - модульної споруди автобусної зупинки з диспетчерською та навісом від 01.10.2012 р. № 408/146-12 (надалі - договір).

Згідно договору № 408/146-12 від 01.10.2012 р., позивач передав відповідачу у тимчасове платне користування модульну споруду автобусної зупинки з диспетчерською та навісом (надалі - майно), розміщене за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 2/6, площею 71,9 кв. м, вартість якої на момент передачі становила 222 726,95 грн. з ПДВ.

Термін дії договору оренди був встановлений до 31.12.2012 р.

В подальшому договір був продовжений відповідно до рішень міської ради на підставі додаткового договору від 02.01.2013 р. на строк до 31.12.2013 р., додаткового договору № 2 від 16.12.2013 р. на строк до 31.12.2014 р., додаткового договору № 3 від 25.12.2014 р. на строк до 31.12.2015 р., додаткового договору № 4 від 09.10.2015 р. на термін по 31.12.2016 р.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», державну політику в сфері оренди, щодо майна, яке перебуває в комунальній власності здійснюють органи місцевого самоврядування, в даному випадку рішенням міської ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», методика розрахунку для об'єктів, що перебувають у комунальній власності, визначається органами місцевого самоврядування, в даному випадку - рішенням Бориспільської міської ради. .

Методика розрахунку та порядок використання плати за оренду майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Борисполя була затверджена рішенням Бориспільської міської ради V скликання від 25.02.2010 № 7525-63-V і діяла з 01.03.2010 р. до 30.09.2015 р. включно.

Позивача пояснив суду, що згідно з актом ревізії фінансово-господарської діяльності Головного управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бориспільської міської ради за період з 01.01.2013 р. до 30.09.2015 р. від 16.12.2015 р. № 06-20/091, на думку Державної фінансової інспекції в Київській області, позивач недоотримав від Державного підприємства «КИЇВПАССЕРВІС» коштів за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Борисполя в сумі 105 373,47 грн.

Таким чином, за твердженнями позивача, за період з 01.01.2013 р. по 01.10.2015 р. відповідач має сплатити донараховану суму за оренду нежитлових приміщень 105 373,47 грн. з ПДВ, у тому числі: за 2013 рік - 32 125,85 грн. з ПДВ; за 2014 рік - 35 358,48 грн. з ПДВ; з січня по вересень 2015 року 37 889,15 грн. з ПДВ.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України, відповідно до якої збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У зв'язку з цим, на думку позивача, ним не отримано дохід, який повинен був бути отриманий, чим, в свою чергу, були завдані збитки.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, ст. 225 Господарського кодексу України ,збитками є доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), неодержаний прибуток.

Крім того, позивач пояснив, що з метою досудового врегулювання спору та вимоги виконання відповідачем свого обов'язку по сплаті недоотриманої суми, позивач направив відповідачу претензію № 061/2015 від 22.12.2015 р.

Однак, відповідач залишив дану претензію без відповіді та реагування.

За таких обставин Головне управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бориспільської міської ради звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Державного підприємства «КИЇВПАССЕРВІС» про стягнення 105 373,47 грн. упущеної вигоди у вигляді орендної плати.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України та Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін, на який укладається договір оренди та орендна плата з урахуванням індексації є істотними умовами договору оренди.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності. Орендна плата, встановлена за відповідною методикою, застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Господарським судом встановлено, що 01.10.2012 р. між Головним управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бориспільської міської ради та Державним підприємством «КИЇВПАССЕРВІС» було укладено договір оренди майна комунальної власності територіальної громади міста Борисполя - модульної споруди автобусної зупинки з диспетчерською та навісом від 01.10.2012 р. № 408/146-12. відповідно до умов якого позивач передав відповідачу у тимчасове платне користування модульну споруду автобусної зупинки з диспетчерською та навісом (майно), розміщене за адресою: Київська область. М. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 2/6, площею 71,9 кв. м, вартість якої на момент передачі становила 222 726,95 грн. з ПДВ.

Термін дії договору оренди був встановлений до 31.12.2012 р. В подальшому договір був продовжений відповідно до рішень міської ради на підставі додаткового договору від 02.01.2013 р. на строк до 31.12.2013 р., додаткового договору № 3 від 25.12.2014 р. на строк до 31.12.2014 р., додаткового договору № 4 від 09.10.2015 р. на строк до 31.12.2016 р.

Відповідно п. п. 1.1., 1.2. договору, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно комунальної власності територіальної громади м. Борисполя (майно), площею 71,9 кв. м., за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 2/6, модульна споруда автобусної зупинки з диспетчерською та навісом, вартістю 222 726,95 грн. Майно передається в оренду для розміщення автостанції «Бориспіль».

Сторонами досягнуто згоди за усіма суттєвими умовами договору, в тому числі, відповідно до п. 3.1. договору, визначено орендну плату в розмірі 1 грн., яка змінена відповідно до додаткового договору № 4 від 09.10.2015 р. і становить 1,20 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

За приписами ч. 2 ст. 632 ЦК України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Позивач просить стягнути з відповідача упущену вигоду у вигляді орендної плати в сумі 105 373,47 грн. з ПДВ, посилаючись на те, що існує методика розрахунку та порядок використання плати за оренду майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Борисполя, на підставі якої повинні були здійснюватись нарахування орендної плати. З урахуванням зазначеного, просить сплатити донараховану суму за оренду нежитлових приміщень у розмірі 105 373, 47 грн. за три останніх роки, а саме: за 2013 р. - 32 125, 85 грн. з ПДВ; за 2014 р. - 35 358,48 грн. з ПДВ та з січня по вересень 2015 р. 37 889,15 грн. з ПДВ. При цьому, позивач посилається на ст. 22 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, завдані збитки у результаті порушення цивільного права, мають бути відшкодовані. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На виконання п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Необхідною умовою доведення наявності упущеної вигоди є встановлення, насамперед, самих збитків та причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника й збитками потерпілої сторони. При цьому потрібно довести, що протиправна дія або бездіяльність особи, яка порушила право, є причиною, а збитки, що виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Господарський суд зауважує, що протиправних дій відповідача в спірних відносинах не вбачається, оскільки відповідно до рішення «Про передачу в оренду Державному підприємству «КИЇВПАССЕРВІС» від територіальної громади міста Борисполя - автобусної зупинки з диспетчерською та навісом по вул. Київський Шлях, 2/6 у м. Борисполі, загальною площею 71, 9 кв. м.» Бориспільської міської ради Київської області від 28.08.2012 р. № 2439-28-VІ було вирішено передати в оренду Державному підприємству «КИЇВПАССЕРВІС» від територіальної громади міста Борисполя автобусну зупинку з диспетчерською та навісом на вул. Київський Шлях, 2/6 у м. Борисполі загальною площею 71, 9 кв. м, в кількості 1 одиниці, загальною вартістю 222 726,95 грн. без ПДВ та укласти Головному управлінню житлово-комунального господарства виконавчого комітету міської ради з Державним підприємством «КИЇВПАССЕРВІС» договір оренди на автобусну зупинку з диспетчерською та навісом на вул. Київський Шлях, 2/6 у м. Борисполі.

Частиною 4 ст. 623 ЦК України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Таким чином, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Господарський суд зазначає, що з боку відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки відповідач діяв в рамках укладеного договору та чинного законодавства. Збитки, на які вказує позивач і які обґрунтовані результатами ревізії, є безпідставними.

Пунктом 3.1. договору оренди № 408/146-12 від 01.10.2012 р. встановлено, що орендна плата визначається на підставі рішення міської ради від 28.08.2012 № 2439-28-ІV і становить за перший базовий місяць оренди вересень 2012 (без ПДВ) - 1 (одна) грн. 00 коп.

Причинний зв'язок між діями відповідача та збитками (упущеною вигодою) позивача не вбачається.

За приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи наведене, господарський суд дійшов висновку, що посилання на результати перевірки та акт планової ревізії фінансово-господарської діяльності Головного управління житлово-комунальноого господарства виконавчого комітету Бориспільської міської ради за період з 01.01.2013 р. до 30.09.2015 р., як на підставу вимог про стягнення донарахованої орендної плати безпідставні, оскільки результати вказаної перевірки не є підставою виникнення чи зміни орендних відносин між сторонами, а зміни в договір оренди нерухомого майна щодо розміру орендної плати сторонами у встановленому порядку не вносилися.

За таких обставин, оцінивши надані сторонами докази та пояснення в їх сукупності, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог Головного управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бориспільської міської ради до Державного підприємства «КИЇВПАССЕРВІС» про стягнення 105 373,47 грн. упущеної вигоди у вигляді орендної плати.

Згідно з вимогами статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 49, 55, ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення підписано 11.04.2016 р.

Суддя І.О. Андреїшина