ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.04.2016 Справа № 907/76/16

За позовом Державного підприємства „Вигодське лісове господарство, смт. Вигода Долинського району Івано-Франківської області

До відповідача ОСОБА_1 підприємтсва "Карпати", с. Верхній Бистрий Міжгірського району Закарпатської області

Про стягнення заборгованості на суму 26 784,26 грн.

Головуючий Суддя О. С. Йосипчук

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2, представник по дов. від 21.12.2015р.

від відповідача ОСОБА_3, директор

СУТЬ СПОРУ: Державним підприємством „Вигодське лісове господарство, смт. Вигода Долинського району Івано-Франківської області заявлено позов до ПП "Карпати", с. Верхній Бистрий Міжгірського району Закарпатської області про стягнення суми 26784,26 грн. заборгованості за поставлений товар.

Предметом даного позову є вимога позивача стягнути з відповідача суму 26784,26грн. заборгованості, яка виникла в результаті невиконання відповідачем своїх зобов'язань по оплаті, отриманої в липні 2009 році та в січні 2011 року лісопродукції в кількості 61,87 куб. м. Обгрунтовуючи власні позовні вимоги, позивач стверджує, що згідно з товарно-транспортною накладною від 02.07.2009р. Серії ІФ ЛГ-1 №0090873 та Специфікацією-Накладною від 02.07.2009р. відповідач отримав у 2009 році лісопродукцію в кількості 16,75 м. куб. на загальну суму 5036,76 грн., за яку частково розрахувався на суму 4000грн., у зв"язку з чим борг склав суму 1036,76 грн.

Крім того, стверджує, що у 2011 році відповідач отримав лісопродукцію в кількості 45,12 м. куб. загальною вартістю 14784,60 грн. на підставі довіреності серії ЯЛЮ №331677 від 24.01.2011р. та відповідно до товарно-транспортних накладних від 24.01.2011р. №0222368 та №0222369 і Специфікацій-Накладних на відпуск лісоматеріалів необроблених від 24.01.2011р., однак оплату вартості лісопродукції здійснено не було, внаслідок чого утворився борг на цю суму коштів.

Таким чином, у зв"язку з несплатою відповідачем заборгованості за отриману лісопродукцію у липні 2009 року та у січні 2011 року утворився борг перед позивачем на суму 15821,36 грн.

Далі, з огляду на факт прострочення, позивач просить стягнути з відповідача й інфляційні втрати на суму 10014,92 грн. та 3 % річних на суму 947,98 грн. з огляду на приписи ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідач, подавши суду письмовий відзив на позов від 02.03.2016р., позовні вимоги не визнав та просить суд застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності, оскільки згідно з вимогами ст. ст. 256, 257, 258, 261 Цивільного кодексу України строк позовної давності по вказаних позивачем поставках лісопродукції сплинув, тому просить на цій підставі у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши подані по справі доказові матеріали щодо спірних питань,

Суд констатує наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами спору виникли у зв"язку з продажем відповідачу у липні 2009року та у січні 2011 року лісопродукції в кількості 61,87 куб. м. і регламентуються правилами глави 54 Цивільного кодексу України.

Зокрема, 02.07.2009року позивач відпустив відповідачу лісопродукцію на підставі товарно-транспортної накладної від 02.07.2009р. Серії ІФ ЛГ-1 №0090873 та Специфікації-Накладної від 02.07.2009р. в кількості 16,75 м. куб. на загальну суму 5036,76 грн., за яку відповідач частково розрахувався на суму 4000 грн., у зв"язку з чим заборгував перед позивачем суму 1036,76 грн. за отриманий товар.

Крім того, 24.01.2011року позивач відпустив відповідачу партію лісопродукції в кількості 45,12 м. куб. загальною вартістю 14784,60 грн. на підставі довіреності серії ЯЛЮ №331677 від 24.01.2011р. та відповідно до товарно-транспортних накладних від 24.01.2011р. серії ІФ ЛГ-1 №0222368 та серії ІФ ЛГ-1 №0222369 і Специфікацій-Накладних на відпуск лісоматеріалів необроблених від 24.01.2011р.

Таким чином, згідно з вказаними товарно-транспортними накладними відповідач отримав лісопродукцію на загальну суму 15821,36 грн. (враховуючи часткову оплату вартості отриманої лісопродукції на суму 4000 грн. згідно з прибутковим касовим ордером №807 від 03.07.2009р.).

Отже, факт отримання відповідачем від позивача товару підтверджується довіреністю серії ЯЛЮ №331677 від 24.01.2011р. на отримання товару, товарно-транспортними накладними від 02.07.2009р. Серії ІФ ЛГ-1 №0090873, від 24.01.2011р. серії ІФ ЛГ-1 №0222368 та серії ІФ ЛГ-1 №0222369 та Специфікаціями-Накладними від 02.07.2009р., від 24.01.2011р. в кількості 61,87 м. куб. на загальну суму 15821,36 грн. (враховуючи часткову сплату вартості отриманої лісопродукції на суму 4000 грн., копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Отже, матеріалами справи підтверджується наявність між сторонами договірних зобов"язань та укладення правочину купівлі-продажу лісопродукції шляхом оформлення та підписання сторонами спору товарно-транспортних накладних на відпуск товару, специфікацій-накладних, що додані позивачем до позовної заяви.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 23.12.2013р. №121/1 про оплату вартості отриманого товару, однак відповідач не прореагував на вимогу позивача щодо сплати вартості поставленого йому товару та борг за отриману лісопродукцію не сплатив.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, обовязок покупця оплатити товар за обумовленою ціною передбачено ст.ст. 691, 692 Цивільного кодексу України, правовий аналіз яких вказує на право продавця вимагати від покупця оплати переданого та прийнятого відповідачем товару у примусовому порядку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України господарське зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що за певних умов звичайно ставляться.

Згідно з приписами ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.

Порушення цього припису наділяє кредитора правом захищати свої майнові права у судовому порядку.

Таким чином, всупереч вищенаведеним нормам Закону відповідач порушив взяті на себе зобов'язання по оплаті прийнятої ним лісопродукції, оскільки прийняв її, що підтверджується вказаними вище товаророзпорядчими документами, копії яких містяться в матеріалах справи, внаслідок чого у нього виник борг, заявлений до стягнення в сумі 15821,36 грн.

Отже, враховуючи, те, що відповідач не сплатив суму боргу за отриманий товар після прийняття цього товару та прийняття товаророзпорядчих документів на згаданий товар, вимоги позивача слід визнати підставними.

Крім того, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача й інфляційні втрати на суму 10014,92 грн. та 3 % річних на суму 947,98 грн., які з огляду на приписи ст. 625 Цивільного кодексу України слід визнати також підставними.

Присутній в судовому засіданні відповідач визнав наявність спірної суми боргу за отриманий товар (лісопродукцію) у липні 2009року та у січні 2011 року, однак у зв"язку із спливом строку позовної давності щодо захисту позивачем своїх порушених прав у суді, просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до спірних правовідносин, внаслідок чого просить у задоволенні позову відмовити, про що також подав письмовий відзив на позов (заява від 02.03.2016р.).

Згідно з ст. ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність -це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, яка встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та заслухавши доводи відповідача щодо спливу строку позовної давності у спірних правовідносинах, суд приходить до висновку про необхідність застосування наслідків спливу строків позовної давності до цих правовідносин, що склались між сторонами спору, оскільки відповідачем подано до суду відповідну заяву та з огляду на те, що такий строк на звернення до суду за захистом свого права у суді позивач пропустив.

Як вбачається із наявних у справі матеріалів, в силу вимог ч.1 ст.692 ЦК України, грошові зобов'язання відповідача у спірній ситуації виникли з моменту отримання товару: 02.07.2009р. (ТТН №0090873), 24.01.2011р. (ТТН №0222368 та №0222369). Зважаючи на таке, перебіг строку позовної давності по вимозі щодо оплати за отриманий товар відповідно розпочався з 02.07.2009р. та 24.01.2011р. а закінчився 02.07.2012р. та 24.01.2014р. (ст.257 ЦК України)

Власне, тому, враховуючи наведені вище обставини справи позовні вимоги позивача слід визнати погашеними спливом строку позовної давності, згідно п.4 ст.267 ЦК України.

Керуючись вищеприведеним, позовні вимоги позивача задовольнянню не підлягають.

Судові витрати у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України належить покласти на позивача.

Керуючись п.4 ст.267 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 34, 36, 43, 49, 74-1, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 13.04.2016р.

Суддя Йосипчук О.С.