РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2016 р. Справа № 902/1609/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Гудак А.В.

судді Сініцина Л.М. ,

судді Олексюк Г.Є.

при секретарі судового засідання Драчук В.М.

за участю представників сторін:
позивача - Медвінський Т.А., довіреність в справі;

відповідача - не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача Військової частини НОМЕР_1

на рішення господарського суду Вінницької області від 12.01.16 р. у справі № 902/1609/15 (суддя Яремчук Ю.О.)

за позовом Державного підприємства "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" (54037, м. Миколаїв, вул. Знаменська, 4)

до відповідача Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 25 458,71 грн. за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по договору №118/12/209-12

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 12.01.2016 р. у справі № 902/1609/15 позов Державного підприємства "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 25 458,71 грн. за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по договору №118/12/209-12 задоволено повністю. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь державного підприємства "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" 25 458,71 грн. інфляційних втрат, 1 218,00 грн. відшкодування витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до умов Договору № 118/12/209-12 від 19.07.2012 року розрахунки повинні були бути здійснені протягом поточного бюджетного 2012 року після отримання замовником документів на оплату: рахунку-фактури, акту приймання (етапу) послуг (на кожний виріб окремо), затвердженого виконавцем та замовником, які були отримані відповідачем. Однак, відповідач здійснив з позивачем повний розрахунок за послуги отримані на умовах Договору № 118/12/209-12 від 19.07.2012 року лише 30.12.2013 р., що підтверджується виписками по рахунку від 30.12.2013 року по 30.12.2013 року. А тому, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 25 458,71 грн. інфляційних втрат за період з 01.01.2013 року по 30.12.2013 року є правомірним.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач Військова частина НОМЕР_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та прийняти до провадження апеляційну скаргу, скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 12.01.2016 у справі № 902/1609/15 про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 інфляційних втрат в сумі 25 458,71 грн. та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» відмовити в повному обсязі, стягнути з Державного підприємства «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» на користь Військової частини НОМЕР_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Зокрема, скаржник вважає, що рішення суду щодо стягнення інфляційних втрат прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованим та таким, що потребує додаткового з`ясування обставин справи, які мають значення для справи.

Скаржник акцентує увагу на тому, що при прийнятті судового рішення не взято до уваги специфіку здійснення платежів розпорядниками бюджетних коштів. Зокрема те, що відповідач - як і всі розпорядники бюджетних коштів, не є безпосереднім користувачем коштів та безпосередньо не здійснює проведення платежів, оскільки одержує бюджетні кошти і здійснює розрахунки за поставлений товар виключно шляхом перерахування коштів з рахунків Військової частини НОМЕР_1 органами Державної казначейської служби України у встановленому законом порядку.

Скаржник відзначає, що 30.10.2012 р. Державним підприємством «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» на адресу Командування ПС ЗСУ надано акт виконаних робіт. Після підписання командувачем Повітряних Сил Збройних Сил України акту виконаних робіт, фінансово-економічним управлінням Командування ПС ЗСУ підготовлено фінансові зобов`язання та платіжні документи на відповідні суми, зазначені у договорі, які після підписання надано на оплату до Головного управління Державної Казначейської служби України у Вінницькій області. Однак, Головним управлінням Державної Казначейської служби України у Вінницькій області оплату вищезазначених зобов`язань не здійснено. Зважаючи на те, що Головним управлінням Державної Казначейської служби України у Вінницькій області призупинено проведення платежів за наданими платіжними дорученнями Командування ПС ЗСУ, фактичне списання коштів з рахунків Командування ПС ЗСУ відбулося у кінці 2013 року.

Скаржник зазначає, що командуванням військової частини НОМЕР_1 документи на оплату виконаних робіт подавались до Державної казначейської служби України своєчасно та в повному обсязі на повну суму актів виконаних робіт. Причиною зазначених дій Державної казначейської служби України було уникнення соціальної напруги, через що органи Державної казначейської служби України забезпечували виконання захищених статей видатків бюджету, а саме виплату заробітної плати, стипендії, оплату комунальних послуг та енергоносіїв, продуктів харчування, медикаментів тощо.

Таким чином, вищевказаними обставинами повністю виключається вина командування військової частини НОМЕР_1 та підтверджується те, що командування військової частини НОМЕР_1 вживало всі заходи в межах своєї компетенції для сплати коштів у найкоротші терміни, оскільки іншого порядку проведення розрахунків між Військовою частиною НОМЕР_1 та Державним підприємством «Миколаївський авіаремонтний завод «НАРП» (через органи Державної казначейської служби України) законодавством непередбачено, належне виконання зобов`язань за договором від 19.07.2012 №118/12/209-12 виявилося неможливим внаслідок незалежних від відповідача обставин.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.03.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 13.04.2016 р.

04.04.2016 р. на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу № 1025/10 від 31.03.2016 р., в якому позивач просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судове засідання 13.04.2016 року не з`явився, про час, день та місце слухання повідомлявся належним чином (а.с. 93), причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача в судовому засіданні 13.04.2016 р. заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, ст. 102 ГПК України про строки розгляду апеляційної скарги та той факт, що неявка в засідання суду представника відповідача належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача та за наявними в матеріалах справи доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Вінницької області від 12.01.2016 року у справі № 902/1609/15 слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.07.2012 року між державним підприємством Миколаївський авіаремонтний завод НАРП (Виконавець) та Військовою частиною НОМЕР_1 (Замовник) було укладено договір № 118/12/209-12 про закупівлю послуг за державні кошти, а саме - контрольно-відновлювальний ремонт літака Іл -76МД (етап) (далі - Договір) (а.с. 12-21).

Відповідно до пункту 1.1 договору Виконавець зобов`язався надати послуги, кількісні характеристики яких наведено у Додатку № 1 до договору, а Замовник - прийняти і оплатити.

Найменування послуг: послуги з технічного обслуговування, ремонту і модернізації літальних апаратів та авіаційних двигунів, код 35.30.9 згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК016-97, а саме: послуги з контрольно-відновлювального ремонту літака Іл. 76МД (етап) (п. 1.2 Договру).

Згідно п. 1.4 виконавець здійснює надання послуг за цим договором, після отримання від замовника (командира військової частини НОМЕР_1 ) письмового повідомлення про готовність до виконання умов Договору (за поданням командира військової частини А 215 Т), яким замовник визначає обсяги закупівлі послуг, у відповідності до специфікації послуг (додаток 1).

Сума цього Договору становить 10 858 278,00 грн., в числі ПДВ (20 %) в розмірі 1 809 713, 00 грн. (п. 3.1 Договору).

Відповідно до абз. 1 п. 4.1 Договору замовник здійснює розрахунки з виконавцем за надані послуги шляхом: прямого банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця через відповідні реєстраційні рахунки замовника, відкриті в Головному управлінні Держаної казначейської служби України у Вінницькій області.

Розрахунки за надані послуги здійснюються за фактом їх надання, протягом поточного бюджетного 2012 року, згідно із чинним законодавством, після отримання замовником (представником замовника командиром військової частини НОМЕР_1 -Т) документів на оплату: рахунку-фактури, акту приймання (етапу) послуг, затвердженого виконавцем та замовником додаток 3 до договору (п. 4.2 Договору).

Згідно до п. 5.1 Договору термін надання послуг: до 01.12.2012 р., згідно зі специфікацією послуг (додаток 1) після отримання виконавцем письмового повідомлення замовника, передбаченого п. 1.4 Договору, в обсязі послуг зазначених у письмову повідомленні. Дострокове надання послуг дозволяється за письмовою згодою замовника.

Датою виконання послуг Виконавцем за даним договором є остання дата затвердження Акту приймання (етапу) Послуг (Додаток 3) Замовником (п. 5.7 Договору).

Згідно із пунктом 5.8 Договору передбачено, що датою виконання зобов`язань Замовником є дата повного розрахунку з Виконавцем за умовами даного договору.

Відповідно до п. 6.1.1 договору Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги.

Сторони домовились, що погоджений розмір збитків, а також неустойки, який підлягає відшкодуванню замовником за несвоєчасність грошових розрахунків не може бути більшим за суму заборгованості скоригованої на офіційний індекс інфляції за відповідний період (час прострочення). Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України сторони встановили інший розмір процентів для замовника: 0 процентів (п. 7.3 Договору).

Цей договір набирає чинності з моменту підписання двома сторонами (п. 10.1 Договору). Договір діє до 31.12.2012 р. (п. 10.2 Договору).

Невід`ємними частинами цього договору є: додаток 1 специфікація послуг з додатками, додаток 2 протокол погодження ціни з додатками, додаток 3 - акт приймання (етапу) послуг (зразок), додаток 4 акт про виконання умов та документальної звірки взаєморозрахунків (Розділ ХІІ Договору).

Даний договір скріплений печатками сторін та підписаний їх уповноваженими представниками.

Згідно Додатку № 1 до Договору на літаку Іл-76МД визначено до виконання І етап та І підетап II етапу контрольно-відновлювального ремонту. Вартість послуги складає 10 858 278,00 грн. (а.с. 17).

Додатковою угодою № 1 від 09.08.2012 р. про зміни умов договору від 19.07.2012 р. № 118/12/209-12 закупівлі послуг за держані кошти реєстраційний номер 158/12 внесено зміни до пункту 13.2 Договору (місцезнаходження та банківські реквізити сторін) та викладено його у новій редакції (а.с. 22).

Згідно із пунктом 1 Додаткової угоди № 2 від 23.10.2012 р. (а.с. 23) внесено зміни до п. 1.4 договору та передбачено, що Виконавець здійснює надання послуг за цим договором після отримання від Замовника (командира в/ч НОМЕР_1 ) письмового повідомлення про готовність до виконання умов договору (за поданням командира військової частини НОМЕР_2 -Т, письмово погодженого з командиром військової частини НОМЕР_3 ), яким Замовник визначає обсяги закупівлі послуг, у відповідності до Специфікації послуг (Додаток № 1).

Внесено зміни до п. 4.2 Договору і викладеного його у новій редакції: «Розрахунки за надані послуги здійснюються за фактом їх надання, протягом поточного бюджетного 2012 року, згідно з чинним законодавством, після отримання замовником (представником замовника командиром військової частини НОМЕР_3 ) документів на оплату: рахунку-фактури, акту приймання (етапу) послуг, затвердженого виконавцем та замовником додаток 3 до договору».

Відповідно до листа командира в/ч НОМЕР_1 від 23.10.12 № 350/129/138/1818/пс замовник повідомив про готовність до виконання умов договору на суму 7 632 804,00 грн. в обсязі - І підетап II етапу КВР літака Іл-76МД (а.с. 25).

Виконавець - Державне підприємство НАРП своєчасно та належним чином виконав свої обов`язки щодо ремонтних робіт на літаку Іл-76МД зав. № в обсязі, передбаченому на 2012 рік, що підтверджується підписаними обома сторонами актом приймання послуг від 30.10.2012 року на суму 7 632 804,00 грн., а також актом звіряння розрахунків за надані послуги за вказаний період (а.с. 26-27, 30).

Рахунок на оплату наданих послуг № ДП-0001199 замовнику виставлено 29.10.2012 року на суму 7 632 804,00 грн. (а.с. 28).

Як вбачається із матеріалів справи, замовником 06.11.2012 року частково вартість послуг оплачено на суму 2 500 000,00 грн., що підтверджується випискою банку (а.с. 29).

В порушення умов договору, відповідач оплатив надані послуги в сумі 5 132 804,00 грн. 30.12.2013 року про що свідчить виписка про рух коштів на рахунку за 30.12.2013 р. (а.с. 31-33).

Державне підприємство "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 25458,71 грн. інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по договору № 118/12/209-12 від 19.07.2012 року

Абзацом 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положенням ст. 193 ГПК України та статей 525, 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного договору № 118/12/209-12 про закупівлю послуг за державні кошти від 19.07.2012 р., який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як зазначено ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.07.2012 року між державним підприємством Миколаївський авіаремонтний завод НАРП (Виконавець) та Військовою частиною НОМЕР_1 (Замовник) було укладено договір № 118/12/209-12 про закупівлю послуг за державні кошти, а саме - контрольно-відновлювальний ремонт літака Іл -76МД (етап) (а.с. 12-21).

Виконавець - Державне підприємство НАРП своєчасно та належним чином виконав свої обов`язки щодо ремонтних робіт на літаку Іл-76МД зав. № в обсязі, передбаченому на 2012 рік, що підтверджується підписаними обома сторонами актом приймання послуг від 30.10.2012 року на суму 7 632 804,00 грн., а також актом звіряння розрахунків за надані послуги за вказаний період (а.с. 26-27, 30) та виставив рахунок на оплату наданих послуг № ДП-0001199 замовнику 29.10.2012 року на суму 7 632 804,00 грн. (а.с. 28).

З матеріалів справи вбачається, що замовником частково вартість послуг оплачено 06.11.2012 року на суму 2 500 000,00 грн., що підтверджується випискою банку (а.с. 29) та 30.12.2013 року у сумі 5 132 804,00 грн., що стверджується відповідними довідками банківських установ наданими позивачем (а.с. 31-33). Тобто, відповідач здійснив з позивачем повний розрахунок за послуги отримані на умовах Договору № 118/12/209-12 від 19.07.2012 року двома платежами від 06.11.2012 року та від 30.12.2013 року.

Однак, строк виконання грошового зобов`язання у даних спірних правовідносинах визначається за правилами ст. 692 ЦК України, тобто оплата товару пов`язана з моментом його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, оскільки іншого строку оплати сторони не визначили (постанова Верховного Суду України від 19.08.2014 р. у справі № 3-78гс14).

За умовами договору № 118/12/209-12 про закупівлю послуг за державні кошти від 19.07.2012 р., розрахунки за надані послуги здійснюються за фактом їх надання, протягом поточного бюджетного 2012 року, згідно з чинним законодавством, після отримання замовником (представником замовника командиром військової частини НОМЕР_3 ) документів на оплату: рахунку-фактури, акту приймання (етапу) послуг, затвердженого виконавцем та замовником додаток 3 до договору (п. 4.2 Договору із врахуванням змін, внесених Додатковою угодою № 2).

З матеріалів справи вбачається, що виконавець - Державне підприємство НАРП виконав свої обов`язки щодо ремонтних робіт на літаку Іл-76МД зав. № в обсязі, передбаченому на 2012 рік, що підтверджується підписаними обома сторонами актом приймання послуг від 30.10.2012 року на суму 7 632 804,00 грн. (а.с. 26), який був надісланий разом із рахунком-фактурою №ДП-0001199 від 29.10.2012 р. (а.с. 28) на адресу відповідача листом № 3077/мв від 30.10.2012 р. (а.с. 27). Тобто, відповідно до приписів ст. 692 ЦК України та п. 4.2 вказаного Договору, оплата послуг за Договором № 118/12/209-12 про закупівлю послуг за державні кошти від 19.07.2012 р. в сумі 7 632 804,00 грн. мала здійснюватися протягом поточного бюджетного 2012 року.

Однак, Головне управління Держаної казначейської служби України у Вінницькій області перерахувало грошові кошти в сумі 5 132 804,00 грн. на розрахунковий рахунок виконавця через відповідні реєстраційні рахунки замовника лише 30.12.2013 року, що стверджується відповідними виписками по рахунку позивача від 30.12.2013 року (а.с. 31-33).

Таким чином, враховуючи умови передбачені Договором № 118/12/209-12 про закупівлю послуг за державні кошти від 19.07.2012 р., та докази наявні в матеріалах справи, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що відповідач допустив порушення умов вказаного договору, оскільки свої зобов`язання по оплаті наданих послуг своєчасно не виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судова колегія відзначає, що відповідно до п. 3.1 Постанови пленуму Вищого господарського суд України № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" із подальшими змінами та доповненнями (далі Постанова) інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу, тощо не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Судова колегія апеляційної інстанції, перевіривши правильність здійснених позивачем розрахунків інфляційних втрат (а.с. 34), прийшла до висновку, що за порушення зобов`язань по оплаті вартості отриманого товару підлягає до стягнення сума інфляційних втрат у розмірі 25 467,54 грн., що підтверджується розрахунками суду (а.с. 100). Однак, позивачем заявлена сума 25 458,71 грн. інфляційних втрат за період з 01.01.2013 р. по 30.12.2013 р., тому до стягнення підлягає 25 458,71 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із доводами скаржника про відсутність вини Військової частини НОМЕР_1 щодо грошових розрахунків відповідно до договору № 118/12/209-12 про закупівлю послуг за державні кошти від 19.07.2012 р., з огляду на таке.

Відповідно до статті 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з генеральним державним замовником Національної програми інформатизації. Казначейство України здійснює реєстрацію та облік бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів і відображає їх у звітності про виконання бюджету. При реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань здійснюється перевірка відповідності напрямів витрачання бюджетних коштів бюджетному асигнуванню, паспорту бюджетної програми.

За умовами договору № 118/12/209-12 про закупівлю послуг за державні кошти від 19.07.2012 р., виконавець здійснює надання послуг за цим договором після отримання від замовника (командира в/ч НОМЕР_1 ) письмового повідомлення про готовність до виконання умов договору (за поданням командира військової частини НОМЕР_2 -Т, письмово погодженого з командиром військової частини НОМЕР_3 ), яким замовник визначає обсяги закупівлі послуг, у відповідності до Специфікації послуг (п. 1.4 Договору із врахуванням змін, внесених Додатковою угодою № 2).

Відповідно до листа командира в/ч НОМЕР_1 від 23.10.12 № 350/129/138/1818/пс замовник повідомив про готовність до виконання умов договору на суму 7 632 804,00 грн. в обсязі - І підетап II етапу КВР літака Іл-76МД, що передбачено п. 1.4 Договору договору № 118/12/209-12 про закупівлю послуг за державні кошти від 19.07.2012 р. (а.с. 25).

Згідно абз. 1 п. 4.1 Договору замовник здійснює розрахунки з виконавцем за надані послуги шляхом: прямого банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця через відповідні реєстраційні рахунки замовника, відкриті в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Вінницькій області.

Головне управління Держаної казначейської служби України у Вінницькій області перерахувало грошові кошти в сумі 5 132 804,00 грн. на розрахунковий рахунок виконавця через відповідні реєстраційні рахунки замовника лише 30.12.2013 року, що стверджується відповідними виписками по рахунку позивача від 30.12.2013 року (а.с. 31-33).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що в порядку ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та обставинами справи.

Враховуючи вищевикладене, доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення господарського суду Вінницької області від 12.01.2016 р. року у справі № 902/16091/5 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача Військової частини НОМЕР_1 - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

3. Справу № 902/1609/15 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Сініцина Л.М.

Суддя Олексюк Г.Є.