КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р. Справа№ 911/4560/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Тарасенко К.В.

Гончарова С.А.

розглянув матеріали апеляційної скарги ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на ухвалу господарського суду Київської області від 11.11.2015року у справі № 911/4560/15 (суддя Бацуца В.М.)

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Компанії „Ground Support and Terminal Solutions LTD",

Лондон, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної

Ірландії

про визнання частково нікчемним договору поставки

за участю представників сторін:

позивача-Щиголь М.В., Гостищева Н.В. за довіреністю

відповідача- Шкабрій М.П. за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області припинено провадження у справі № 911/4560/15 за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Компанії „Ground Support and Terminal Solutions LTD" про визнання частково нікчемним договору поставки на підставі п.5 ст.80 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати.

В судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її скасувати та повернути матеріали справи на розгляд суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено матеріалами справи, ДП „Міжнародний аеропорт „Бориспіль" звернулось в господарський суд Київської області із позовом до Компанії „Ground Support and Terminal Solutions LTD" про визнання нікчемним договору № 52-29/7-1 від 19.12.2013 р., укладеного між ДП „Міжнародний аеропорт „Бориспіль" та Компанією „Ground Support and Terminal Solutions LTD", в частині розділу 14.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невідповідністю положень розділу 14 договору № 52-29/7-1 від 19.12.2013 р., укладеного між ДП „Міжнародний аеропорт „Бориспіль" та Компанією „Ground Support and Terminal Solutions LTD", положенням Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, інших нормативно-правових актів, так як обмежує позивача у праві на звернення із позовом за таким договором до судів України, а також у праві на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду.

Припиняючи провадження у справі, господарський суд виходив з того, що згідно з п. 14.1. договору № 52-29/7-1 від 19.12.2013р. будь-які спори, що виникають між сторонами з цього договору чи в зв'язку з ним, підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення в Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України (МКАС при ТПП України). Сторони прийшли до згоди, що в процесі розгляду і вирішення спорів буде застосовуватися Регламент Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України. Відповідно до п. 14.2. договору правом, що застосовується до цього договору, є матеріальне право України. Пунктом 14.3. договору передбачено, що місце проведення засідань Арбітражного суду - м. Київ. Мова арбітражного розгляду - російська.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України „Про міжнародний комерційний арбітраж" цей Закон застосовується до міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України. Однак положення, передбачені статтями 8, 9, 35 і 36 цього Закону, застосовуються і в тих випадках, коли місце арбітражу знаходиться за кордоном.

Спірний договір є чинним станом на час розгляду справи, а тому суд дійшов висновку, що провадження у даній справі підлягає припиненню на підставі п. 5) ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Заперечуючи проти ухвали суду, позивач вказує на те, що правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльністю в України, регулюються положеннями Закону України « Про зовнішньоекономічну діяльність», а питання що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземними елементами, у тому числі й питання щодо підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно Закону України «про міжнародне приватне право».

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 10.01.2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 ЦПК України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України) (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 N 6-50цс12).

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Зі змісту ст. 1 ГПК України до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Якщо в результаті розгляду справи виявиться, що порушення відсутнє, суд має відмовити в позові.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, оспорювана ухвала господарського суду не відповідає вимогам діючого законодавства, що в свою чергу, свідчить про наявність підстав для її скасування.

Керуючись ст.99, ст.101,103,105,106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" задовольнити, ухвалу господарського суду Київської області від 11.11.2015року у справі № 911/4560/15 скасувати.

2. Матеріали справи повернути господарському суду Київської області на розгляд.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді К.В. Тарасенко

С.А. Гончаров