РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2016Справа №910/1464/16

За позовом Інституту проблем моделювання в енергетиці імені Г.Є.Пухова

Національної академії наук України

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче

товариства «Дніпро-МТО»

Про стягнення 187 597,07 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Мовчан В.В. - по дов. № б/н від 10.02.2016

від відповідача Лахно О.Ю. - по дов. № б/н від 16.02.2016

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Інституту проблем моделювання в енергетиці імені Г.Є.Пухова Національної академії наук України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче товариства «Дніпро-МТО» про стягнення 187 597,07 грн., з яких: 140 355,64 грн. боргу по орендній платі, 6 617,80 грн. боргу з відшкодування земельного податку, 9 152,72 грн. боргу з відшкодування комунальних платежів, 4 923,10 грн. витрат на утримання будинку та прилеглої території, 25 072,65 грн. пені, 1 475,16 грн. штрафу за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору оренди № 03/14 від 01.03.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2016 порушено провадження у справі № 910/1464/16 та розгляд справи призначено на 16.02.2016.

В судовому засіданні 16.02.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 10.03.2016.

Позивачем в судовому засіданні 10.03.2016 подано заяву про зменшення розміру позовних вимог відповідно до якої просить стягнути з відповідача 187 148,31 грн., з яких: 112 047,53 грн. боргу по орендній платі, 4 992,52 грн. боргу з відшкодування земельного податку, 25 079,25 грн. грн. боргу з відшкодування комунальних платежів, 6 539,41 грн. витрат на утримання будинку та прилеглої території, 36 042,97 грн. пені, 2 446,63 грн. штрафу.

В судовому засіданні 10.03.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 29.03.2016.

Позивачем в судовому засіданні 29.03.2016 подано клопотання про продовження строку вирішення спору у справі № 910/1464/16 на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2016 на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк вирішення спору у справі № 910/1464/16 на 15 днів.

Позивачем в судовому засіданні 29.03.2016 подано заяву про зменшення розміру позовних вимог відповідно до якої просить стягнути з відповідача 155 730,09 грн., з яких: 72 413,53 грн. боргу по орендній платі, 4 421,27 грн. боргу з відшкодування земельного податку, 27 556,27 грн. грн. боргу з відшкодування комунальних платежів, 7 315,96 грн. витрат на утримання будинку та прилеглої території, 41 091,52 грн. пені, 2 931,54 грн. штрафу.

Відповідач у поданому в судовому засіданні 29.03.2016 відзиві на позовну заяву проти позову заперечує посилаючись на наступне. Нарахування пені та штрафу за травень, червень та липень 2015 року здійснено без врахування узгодженого між сторонами графіку погашення заборгованості згідно листа № 225/3-281 від 20.08.2015, тому вважає, що вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Вказує на те, що договір оренди № 03/14 від 01.03.2014 та договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 1/03/14 від 01.03.2014 припинили свою дію 31.12.2015, а тому вимоги про стягнення боргу за даними договорами за січень та лютий 2016 року не підлягають задоволенню оскільки має місце одночасна зміна предмету і підстав позову. Оскільки договір № 03/14 від 01.03.2014 припинився, тому числі його умови щодо коригування розміру орендної плати за кожен наступний місяць на індекс інфляції за поточний місяць, в 2016 році не діють. Відповідно п. 9 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», зупинено на 2016 рік дію норми статті 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині індексації орендної плати. Таким чином, плата за користування орендованим майном в 2016 році повинна визначатися на рівні розміру орендної плати за базовий місяць в сумі, визначеній абзацом 1. п. 3.1. ст. 3 договору № 03/14 від 01.03.2014 - 13 359,22 грн. з ПДВ.

В судовому засіданні 29.03.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 07.04.2016.

Позивачем в судовому засіданні 07.04.2016 подано пояснення про нарахування щомісячних платежів за договором № 1/03/14 від 01.03.2014 та пояснення на заперечення відповідача на позовну заяву.

Відповідачем в судовому засіданні 07.04.2016 подано власний розрахунок пені.

В судовому засіданні 07.04.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.03.2014 між Інститутом проблем моделювання в енергетиці імені Г.Є.Пухова Національної академії наук України (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче товариства «Дніпро-МТО» (орендар) було укладено договір оренди № 03/14 (далі - договір № 03/14).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно кімната № 1104-1114 (далі - майно) загальною площею 179,8 кв. м., розміщене а адресою: м. Київ, вул. Генерала Наумова, 15 на одинадцятому поверсі будівлі ИЛК, що перебуває на балансі Інституту проблем моделювання в енергетиці імені Г.Є.Пухова Національної академії наук України.

Згідно з п. 1.2. договору № 03/14 мано передається в оренду з метою використання під офіс.

01.03.2014 між Інститутом проблем моделювання в енергетиці імені Г.Є.Пухова Національної академії наук України (балоансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче товариства «Дніпро-МТО» (орендар) було укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № 1/03/14 (далі - договір № 1/03/14).

Відповідно до п. 1.1. договору № 1/03/14 балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Генерала Наумова, 15 загальною площею 8392,1 кв. м., а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної площі ним площі в будинку площею 179,8 кв. м.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідачем в порушення умов договорів № 03/14 та № 1/03/14 від 01.03.2014 не було у повному сплачено вартість наданих послуг, у зв'язку з чим виникла заборгованість та позивачем нараховані штрафні санкції.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Згідно з п. 2.1. договору № 03/14 орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підсипання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна.

Згідно з п. 7.1. договору № 03/14 орендар зобов'язаний передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором за актом приймання-передачі майна, який підписується одночасно з цим договором.

Відповідно до акту прийому-передачі від 01.03.2014 позивач передав, а відповідач прийняв в орендне користування майно - кімнати № 1104-1114, площею 179,8 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Генерала Наумова, 15.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 10.1. договору № 03/14 він укладений строком на 10 місяців та діє з 01.03.2014 до 31.12.2014.

Додатковою угодою № 1 від 31.12.2014 сторонами внесено зміни до договору № 02/14 та продовжено строк його дії до 31.12.2015.

Відповідно до п. 10.4. договору № 03/14 у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору при обов'язковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об'єктом оренди.

Відповідно до п. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач листом № 225/3-437 від 28.12.2015 повідомив відповідача що термін дії договору № 03/14 припиняється 31.12.2015, та необхідність звільнення орендованих приміщень по акту приймання-передачі.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Умовами договору № 03/14 сторони визначили, що за відсутності заперечень сторін щодо припинення дії договору договір може бути продовжений, проте сторони мають укласти про це відповідну угоду.

Сторонами доказів в підтвердження укладення угоди про продовження договору не подано.

Згідно з п. 10.6. договору № 03/14 його чинність припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що договір № 03/14 є припиненим 31.12.2015

Відповідно до ч. 3 статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Пунктом 3.1. договору № 03/14 встановлено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 01.10.1995 зі змінами, або за результатами конкурсу на право оренди державного Майна і становить без ПДВ за базовий місяць оренди (останній місяць, за який є інформація про інфляції) - січень 2014 року - 13 359,22 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди - березень 2014 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за лютий 2014 року.

Крім орендної плати орендар сплачує орендодавцю по розрахункам орендодавця: відшкодування податку на землю, а також відшкодування комунальних платежів, витрата на утримання будинку та прилеглої території, інші витрати за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Відповідно до п. 3.2. договору № 03/14 нарахування ПДВ здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з п. 3.3. договору № 03/14 розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Пунктом 3.4. договору № 03/14 визначено, що орендна плата перераховується орендарем відповідно до вимог чинного законодавства за весь час фактичного користування приміщенням щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця.

Відповідно до п. 3.11. договору № 03/14 у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, балансоутримувачу.

Згідно з п. 5.1. договору № 1/03/14 він укладений сторонами на 10 місяців та діє з 01.03.2014 по 31.12.2014.

Додатковою угодою № 1 від 31.12.2014 до договору № 1/03/14 сторони продовжили дію договору до 31.12.2015.

Згідно з п. 5.4. договору 1/03/14 у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Матеріали справи не містять доказів виявлення однією із сторін договору № 1/03/14 про небажання продовжувати договірні відносини.

Відповідно до п. 2.2.3. договору № 1/03/14 орендар зобов'язаний не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, отримати рахунки та внести плату на рахунок балансоутримувача за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі відповідно до загальної площі приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості приміщення, за комунальні послуги а також відшкодувати податок на землю.

Пункт 5 статті 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено обов'язок орендаря вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 5.4. договору № 03/14 орендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Проте, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договорами вартість наданих послуг у визначений договорами строк не виконав, в зв'язку з чим виникла наступна заборгованість перед позивачем: 72 413,53 грн. боргу по орендній платі, 4 421,27 грн. боргу з відшкодування земельного податку, 27 556,27 грн. грн. боргу з відшкодування комунальних платежів, 7 315,96 грн. витрат на утримання будинку та прилеглої території.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 72 413,53 грн. боргу по орендній платі, 4 421,27 грн. боргу з відшкодування земельного податку, 27 556,27 грн. грн. боргу з відшкодування комунальних платежів, 7 315,96 грн. витрат на утримання будинку та прилеглої території є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов'язання щодо своєчасного внесення плати за надані послуги у повному обсязі, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» за невиконання зобов'язань за договором оренди, …, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Пунктом 3.7. договору № 03/14 визначено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується на користь балансоутримувача відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно з п. 3.8. договору № 03/14 у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці. Орендар також сплачує штраф у розмірі 2% від суми заборгованості.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи, що в силу умов п. 3.4. договору № 03/14, відповідач зобов'язаний був вносити орендні платежі щомісяця не пізніше 20 числа, то момент прострочення виконання зобов'язання слід встановлювати щодо кожного місяця наданих послуг, і, в залежності від встановленого, нараховувати пеню, за кожний місяць наданих послуг окремо.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті орендної плати відповідач не виконав, він повинен сплатити позивачу, крім суми основного боргу, пеню розмір якої, за розрахунками суду становить 25 261,61 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 25 261,61 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В частині нарахування розміру пені в сумі 15 829,91 грн. в позові слід відмовити, оскільки при здійсненні розрахунку позивачем порушено норми чинного законодавства України. Так, позивачем при розрахунку пені на борг за травень, червень та липень 2015 року не враховано ту обставину, що між сторонами узгодженого графік погашення цієї заборгованості згідно листа № 225/3-281 від 20.08.2015, а отже не вірно визначено період прострочення. Також позивач починає обраховувати пеню з 20 числа, тоді як за умовами договору орендар має сплачувати орендну плату не пізніше 20 числа, тобто початок прострочення настає з 21 числа. Позивач нараховує пеню за період без врахування здійсненої відповідачем оплати. Крім цього позивач не зважаючи на те, що договір № 03/14 припинив свою дію 31.12.2015 нараховує пеню на борг за січень та лютий 2016 року, тоді як у відповідності до ст. 631 Цивільного кодексу України сторона несе відповідальність за порушення умов договору, яке мало місце під час дії договору.

Оскільки матеріали справи свідчать, що заборгованість по сплаті орендної плати має місце понад 3 (три) місяці, суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 2 335,12 грн. (нарахований на борг за березень, серпень, вересень, жовтень та листопад 2015 року).

В частині нарахування розміру штрафу в сумі 596,42 грн. в позові слід відмовити, оскільки позивачем при розрахунку штрафу на борг за травень, червень та липень 2015 року не враховано ту обставину, що між сторонами узгодженого графік погашення цієї заборгованості згідно листа № 225/3-281 від 20.08.2015, а отже з урахуванням здійсненої оплати даного боргу не мало місце прострочення більше 3 (трьох) місяців.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Посилання відповідача на те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на 2016 рік зупинено дію ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині індексації орендної плати не приймаються судом до уваги, оскільки за умовами договору відповідач має сплачувати орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі, а отже на умовах визначених договором, який передбачає здійснення індексації розміру орендної плати.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче товариства «Дніпро-МТО» (02094, м. Київ, бул. Верховної Ради, 22, ) на користь Інституту проблем моделювання в енергетиці імені Г.Є.Пухова Національної академії наук України (03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова, 15, ) 72 413 (сімдесят дві тисячі чотириста тринадцять) грн. 53 коп. боргу по орендній платі, 4 421 (чотири тисячі чотириста двадцять одну) грн. 27 коп. боргу відшкодування земельного податку, 27 556 (двадцять сім тисяч п'ятсот п'ятдесят шість) грн. 27 коп. боргу з відшкодування комунальних платежів, 7 315 (сім тисяч триста п'ятнадцять) грн. 96 коп. витрат на утримання будинку та прилеглої території, 25 261 (двадцять п'ять тисяч двісті шістдесят одну) грн. 61 коп. пені, 2 335 (дві тисячі триста тридцять п'ять) грн. 12 коп. штрафу, 2 089 (дві тисячі вісімдесят дев'ять) грн. 55 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 14.04.2016.

Суддя В.В.Сівакова