ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016 р. Справа № 917/293/16

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 10031)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" (вул. Будька, буд. 45-а, м. Гадяч, Полтавська область, 37300)

про стягнення 68010,00 грн.

Суддя Безрук Т.М.

Представники:

в судовому засіданні 24.03.2016р.:

від позивача ОСОБА_2

від відповідача ОСОБА_3

в судовому засіданні 05.04.2016р.:

від позивача - не зявився.

від відповідача - ОСОБА_3

Розглядається позовна заява про стягнення 68010,00 грн. заборгованості за транспортні послуги, надані згідно договору на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів автомобільним транспортом № 0602 від 06.02.2015р.

Відповідач у заяві 24.03.2016р. підтвердив заборгованість у сумі 68010,00 грн. та подав заяву про розстрочку виконання рішення згідно до липня 2016 року (а.с.50-51).

Відповідач надав клопотання від 04.04.2016р. про відстрочку виконання рішення суду шляхом сплати сум до 31.05.2016р., до 30.06.2016р., до 29.07.2016р.; а також повідомив про сплату 17002,50 грн. основного боргу (а.с.62).

Позивач в заяві від 05.04.2016р. підтвердив сплату відповідачем 17002,50 грн. основного боргу, та погодив надання відстрочки виконання рішення в частині основного боргу рівними сумами у терміни 05.05.2016р., 06.06.2016р., 05.07.2016р., судового збору до 05.05.2016р. (а.с.64).

В судовому засіданні від 24.03.2016р. суд розпочав розгляд справи по суті. В судовому засіданні 24.03.2016р. судом оголошувалася перерва в засіданні до 05.04.2016р. відповідно до ст. 77 ГПК України. Про час та дату судового засідання сторони повідомлені під розписку (а.с.61).

В судовому засіданні 05.04.2016р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" (відповідачем) укладено договір на надання транспортних послуг при перевезенні вантажів автомобільним транспортом № 0602 від 06.02.2015р. (далі Договір); (а.с.9-11).

Згідно з п. 1.2 Договору позивач (виконавець) зобов'язався вантажним автомобільним транспортом доставляти передані відповідачем (замовником) вантажі у вказані ним пункти призначення, а замовник зобов'язувався оплачувати позивачу надані ним відповідно до умов Договору транспортні послуги.

За п. 2.4 Договору підтвердженням факту надання послуг є оригінал товарно-транспортної накладної з відмітками вантажоодержувача і перевізника, а також підписаний сторонами акт приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до п. 5.1 - п. 5.3 Договору розрахунки за транспортні послуги здійснюються шляхом переведення грошових коштів замовником на банківський рахунок виконавця. Підставою для оплати послуг замовником є оригінал підписаного сторонами акту приймання-передачі наданих послуг, а також оригінал товарно-транспортної накладної. Строк оплати послуг виконавцю - після 10 банківських днів з моменту підписання замовником зазначених вище документів, а також за умови відсутності у замовника претензій до виконавця.

На виконання умов Договору позивачем було надано відповідачу послуги з перевезення вантажів на загальну суму 69449,00 грн. Зазначене підтверджується двостороннє підписаними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № СМ-0000053 від 25.06.2015р., № СМ-0000057 від 10.07.2015р., № СМ-0000058 від 11.07.2015р., № СМ-0000060 від 13.07.2015р., № ОУ-0009 від 28.07.2015р., № СМ-0000062 від 30.07.2015р., товарно-транспортними накладними № 602 від 25.06.2015р., № 022496 від 10.07.2015р., № 663 від 11.07.2015р., № 666 від 13.07.2015р., № 723 від 28.07.2015р., №735 від 31.07.2015р з відміткою вантажовідправника, вантажоотримувача та підписом водія перевізника (а.с.13-29).

На оплату вказаних послуг позивачем були виписані відповідачу рахунки фактури № СМ-0000077 від 25.06.2015р., № СМ-0000081 від 10.07.2015р., № СМ-0000082 від 11.07.2015р., № СМ-0000084 від 13.07.2015р., № СМ-0000092 від 28.07.2015р., № СМ-0000093 від 30.07.2015р. (а.с.12, 15, 18, 21, 24, 27).

За надані послуги відповідач розрахувався частково. Заборгованість в сумі 68010,00 грн. відповідачем не сплачена.

Позивач направив відповідачу претензію від 20.01.2016 року про сплату боргу, що підтверджується поштовою квитанцією від 20.01.2016р. (а.с. 30-33).

Відповідач відповіді на претензію не надав, заборгованість не оплатив.

Згідно ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобовязується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобовязується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст. 193 ГК України.

Після звернення позивача з позовом до суду (згідно поштового штемпелю на конверті 27.02.2016р.) відповідач сплатив 17002,50 грн. за платіжним дорученням № 27704 від 30.03.2016р., що також підтверджується позивачем у письмовому поясненні від 05.04.2016р.

Таким чином, провадження у справі в частині стягнення 17002,50 грн. боргу слід припинити в звязку з відсутністю предмету спору на підставі п. 11 ст.80 ГПК України.

Заборгованість в сумі 51007,50 грн. відповідачем не погашена. Отже, позовні вимоги в частині стягнення 51007,50 грн. основного боргу є правомірними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідачем подано клопотання про розстрочку виконання рішення суду шляхом сплати сум до 31.05.2016р., до 30.06.2016р., до 29.07.2016р. (а.с.50-51, 62).

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на те, що основним ринком збуту продукції відповідача був ринок Російської Федерації, проте останньою 07.08.2014р. було введено заборону на імпорт сільськогосподарської продукції, сировини та продуктів споживання, країною походження яких є Україна; дана заборона розповсюджується і на товари відповідача; на даний час Товариство шукає нові ринки збуту товарів, вживає дії щодо стягнення заборгованості зі своїх контрагентів. Зазначене унеможливлює виконання рішення суду за єдиним платежем, наслідком чого може стати арешт майна та коштів, що призведе до зупинки підприємства.

Позивач повідомив, що не заперечує проти розстрочки виконання даного рішення суду, проте за іншим графіком: в частині основного боргу сплата рівними сумами у терміни 05.05.2016р., 06.06.2016р., 05.07.2016р., судового збору до 05.05.2016р. (а.с.64).

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

В п.7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський суд вважає викладені відповідачем обставини такими, що утруднюють виконання рішення суду. З огляду на це, а також що відповідачем здійснюються заходи з погашення боргу, на підставі п. 6 ст. 83 ГПК України слід розстрочити виконання рішення суду за погодженим позивачем графіком.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 83 (п.6), 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" (вул.Будька, буд.45-а, м. Гадяч, Полтавська область, 37300; ідентифікаційний код 35294028) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 10031; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 51007грн. 50 коп. основного боргу та 1378грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Розстрочити виконання даного рішення шляхом стягнення присуджених до сплати сум за наступним графіком:

- до 05.05.2016 року 1378,00 грн.

- до 05.05.2016 року 17002,50 грн.

- до 06.06.2016 року 17002,50 грн.

- до 05.07.2016 року 17002,50 грн.

Видати наказ.

3. В частині стягнення 17002,50 грн. основного боргу припинити провадження у справі.

Повне рішення складено та підписано: 06.04.2016р.

Суддя Безрук Т. М.