КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2016 р. Справа№ 4/186-10

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились;

від ВДВС: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.02.2016 року

у справі №4/186-10 (суддя Кошик А. Ю.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" на дії відділу Державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Богуславський консервний завод"

про стягнення 69510,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 14.11.2010 року у справі 4/186-10 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача 47100,90 грн. основного боргу, 481,22 грн. 3% річних, 1947,53 грн. інфляційних втрат, 2694,06 грн. пені за порушення строків оплати товару, 3370, 19 грн. пені за не своєчасне прийняття товару, 13916,18 грн. штрафу, 695,11 грн. державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання зазначеного рішення від 14.11.2010 року у справі № 4/186-10 Господарським судом Київської області 07.02.2011 року видано відповідний наказ.

21.12.2015 року позивач звернувся до Господарського суду Київської області зі скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.02.2016 року у справі № 4/186-10 (суддя Кошик А. Ю.) скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" на дії Відділу державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області у виконавчому провадженні №ВП49450973 по виконанню наказу Господарського суду Київської області від 07.02.2011 року у справі № 4/186-10 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 16.02.2016 року у справі № 4/186-10 та задовольнити скаргу.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції апелянт зазначає, що вищезазначений наказ неодноразово подавався для виконання в органи виконавчої служби. 26.09.2012 року наказ було повернуто стягувачеві на підставі п.2 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження". 30.09.2013 року наказ було повернуто стягувачеві на підставі п.5 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, з врахуванням положень ст.23 Закону України "Про виконавче провадження" повернення наказу стягувачеві перериває строк пред'явлення його до виконання і враховуючи визначений в наказі трирічний строк, який переривався 30.09.2013 року, скаржник (стягувач) вважає, що має право подати наказ на виконання до 30.09.2016 року.

В листопаді 2015 року стягувач повторно звернувся до Відділу державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу Господарського суду Київської області від 07.02.2011 року у справі № 4/186-10.

Однак, 25.11.2015 року заступником начальника Відділу державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції Шкарупою Олександром Сергійовичем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), а наказ повернуто стягувачу у зв'язку із пропуском строку пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Враховуючи зазначене, скаржник просить визнати дії заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції Шкарупи Олександра Сергійовича по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 25.11.2015 року незаконними, скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 25.11.2015 року (ВП №49450973); зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції відкрити виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Київської області від 07.02.2011 року у справі №4/186-10.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" по справі № 4/186-10 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2016 року справу № 4/186-10 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю. та призначено до розгляду на 06.04.2016 року.

Відповідно до протоколу автоматичної заміни складу колегії суддів від 05.04.2016 року, у зв'язку із перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці, справу № 4/186-10 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2016 року № 4/186-10 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.

Представники сторін у судове засідання 06.04.2016 року не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як вбачається із матеріалів справи, 07.02.2011 року на виконання рішення від 14.11.2010 року у справі № 4/186-10 Господарським судом Київської області видано відповідний наказ зі строком пред'явлення до виконання до 06.12.2013 року.

15.02.2011 року стягувач звернувся до відділу державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу Господарського суду Київської області від 07.02.2011 року.

Постановою від 26.09.2012 року було повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України, у зв'язку із відсутністю у боржника майна, та зазначено, що виконавчий документ може бути пред'явлений для виконання в строк до 26.09.2013 року.

08.04.2013 року стягував повторно звернувся до відділу державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу Господарського суду Київської області від 07.02.2011 року.

Постановою від 30.09.2013 року було повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «про виконавче провадження», у зв'язку із неможливістю встановити місцезнаходження боржника. Також, в постанові зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 30.09.2014 року.

11.11.2015 року стягував втретє звернувся до відділу державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу Господарського суду Київської області від 07.02.2011 року.

Постановою від 25.11.2015 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження у зв'язку із пропуском строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Звертаючись до суду із скаргою на дії ДВС стягував зазначає, що відповідно до ст.23 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку до нового стооку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Також, скаржник зазначає, що відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" від 04.11.2010 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, скаржник вважає, що оскільки на момент видачі наказу було встановлено трирічний строк пред'явлення його до виконання, після переривання поновлюється перебіг відповідного трирічного строку. З урахуванням того, що наказ останній раз було повернуто стягувачу органом виконавчої служби 30.09.2013 року, скаржник вважає, що строк пред'явлення наказу до виконання триває до 30.09.2016 року.

Крім того, скаржник зазначає, що за період з моменту видачі наказу по 10.11.2015 року (дата останнього направлення наказу до ВДВС), наказ більше 2 років знаходився на виконанні у виконавчій службі, що зупиняє перебіг строку пред'явлення наказу до виконання і відповідний проміжок часу не повинен враховуватись.

Відмовляючи у задоволенні скарги на дії ДВС, суд першої інстанції виходив з того, що відповідна норма п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" від 04.11.2010 року не передбачає застосування законодавства, яке діяло на момент видачі наказу і втратило чинність, при повторному обрахуванні строку пред'явлення наказу до виконання в разі його переривання.

Оскільки, Закон України "Про виконавче провадження" не передбачав зазначення терміну дійсності наказу, а встановлював правила та порядок обрахування строків пред'явлення наказу до виконання з визначенням конкретної дати, що і було дотримано в наказі, після переривання відповідний строк підлягає повторному обрахуванню у відповідності до діючого законодавства і застосування при цьому норм закону, які втратили чинність, безпідставне.

З огляду на ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" строк пред'явлення наказу до виконання після поновлення тривав до 30.09.2014 року, про що державним виконавцем було зазначено в постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.09.2013 року і така постанова не оскаржувалась стягувачем.

Однак, колегія суддів не погоджується із даними висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 21Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі наказу) встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явленні до виконання протягом трьох років.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" від 04.11.2010 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до необгрунтованих висновків, що наказ Господарського суду Київської області у справі № 4/186-10 від 07.02.2011 року може бути пред'явлений до виконання протягом одного року, оскільки даний наказ виданий до набрання чинності змін до Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевказане, колегія суддів зазначає, що наказ Господарського суду Київської області у справі № 4/186-10 від 07.02.2011 року може бути пред'явлений до виконання протягом 3 років.

При цьому, згідно із ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Як вбачається із матеріалів справи, рішення Господарського суду Київської області від 15.11.2010 року, на виконання якого виданий наказ Господарського суду Київської області № 4/186-10 від 07.02.2011 року, вступило в законну силу 06.12.2010 року, а отже наказ дійсний до пред'явлення на виконання до 06.12.2013 року.

Водночас, строк пред'явлення наказу до виконання переривався пред'явленням даного виконавчого документа до виконання, а саме з 15.02.2011 року (дата першого звернення стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження) до 26.09.2012 року (дата винесення постанови про повернення виконавчого документа) та з 08.04.2013 року (дата повторного звернення стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження) до 30.09.2013 року (дата винесення постанови про повернення виконавчого документа).

За таких обставин, строк пред'явлення наказу Господарського суду Київської області № 4/186-10 від 07.02.2011 року до виконання закінчився 07.01.2016 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що час, що минув до переривання строку до нового строку не зараховується. Отже, необгрунтованим є посилання відділу ДВС та суду першої інстанції на те, що строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після його переривання обраховується спочатку.

Крім того, колегія суддів вважає необгрунтованим зазначення в постановах відділу державної виконавчої служби про повернення виконавчого документа стягувачу, строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки чинне законодавство України не надає державному виконавцю права встановлювати строк повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованим твердження суду першої інстанції про те, що норма п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" від 04.11.2010 року не передбачає застосування законодавства, яке діяло на момент видачі наказу і втратило чинність, при повторному обрахуванні строку пред'явлення наказу до виконання в разі його переривання, оскільки при перериванні строку пред'явлення наказу, строк його пред'явлення не обраховується знову (повторно).

Беручи до уваги наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при зверненні стягувача 11.11.2015 року до відділу державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження, строк пред'явлення наказу Господарського суду Київської області у справі № 4/186-10 від 07.02.2011 року не сплив, а тому відділ державної виконавчої служби незаконно виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 25.11.2015 року, та дана постанова підлягає скасуванню.

При цьому, колегія суддів зазначає, що господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Так, колегія суддів приходить до висновку, що суд може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, тільки у разі безпідставного ухиляння від їх вчинення останнім.

Водночас, вимога скаржника про зобов'язання відділу державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції відкрити виконавче провадження є передчасною, оскільки при відмові у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виходив із правомірності своїх висновків, які зазначені постанові від 25.11.2015 року, яка скасована судом.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у разі відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження при повторному зверненні стягувача, останній має право звернутися до суду із вимогою зобов'язати державного виконавця відкрити виконавче провадження у зв'язку із безпідставним ухилянням від вчинення дій передбачених законом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" підлягає частковому задоволенню, а ухвала Господарського суду Київської області від 16.02.2016 року - частковому скасуванню.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105, ст. 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.02.2016 року задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 16.02.2016 року у справі № 4/186-10 скасувати частково.

3. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" на дії відділу Державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області задовольнити частково.

4. Визнати дії заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області Шкарупи Олександра Сергійовича з винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 25.11.2015 року незаконними.

5. Скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 25.11.2015 року (ВП № 49450973).

6. В іншій частині ухвалу залишити без змін.

7. Стягнути з відділу Державної виконавчої служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області (09700, Київська область, м. Богуслав, вул. Миколаївська, 28; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мерефянська скляна компанія" (62472, Харківська область, м. Мерефа, вул. Леонівська, 84-А; ) 918, 67 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

8. Доручити Господарському суду Київської області видати відповідний наказ.

9. Матеріали справи № 4/186-10 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Л.В. Кропивна

Є.Ю. Пономаренко