РІШЕННЯ

06 квітня 2016 року Справа № 913/369/16

Провадження №33/913/369/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Бізон-Імпорт, м. Пологи, Пологівського р-ну Запорізької області

до Державного підприємства Сільськогосподарське підприємство Олександрівське, с. Новоолександрівка, Біловодський район Луганської області

про стягнення 329 156 грн 58 коп.

Суддя Драгнєвіч О.В.,

секретар судового засідання Богуславська Є.В.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю б/н від 14.01.2015;

від відповідача представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю Бізон-Імпорт звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до Державного підприємства Сільськогосподарське підприємство Олександрівське про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу насіння на умовах розстрочення платежу № КИ-025Є/2013 від 19.04.2013 в розмірі 329 156 грн 58 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на п. 2.2. договору, в якому сторони встановили, що розмір відповідного платежу на дату оплати визначається виходячи з валютного еквіваленту ціни за курсом Міжбанку, що встановлений на першу доступну дату, що передує дню сплати відповідачем за товар.

На виконання вимог вказаного договору та специфікації №001 від 19.04.2013 позивачем 24.04.2013 здійснена поставка товару відповідачу (насіння соняшнику для сівби Гібрид ЛГ 5658КЛ в кількості 463 посівні одиниці) на суму 739545 грн 27 коп., що підтверджується видатковою накладною №934 від 24.04.2013, актом прийому-передачі №440 від 24.04.2013. Умовами специфікації сторони погодили проведення розрахунку в три етапи: перший платіж 30% вартості товару до 01.09.2013; другий платіж 35% вартості до 15.10.2013, третій платіж 35% - до 15.11.2013.

Забовязання по сплаті товару відповідач виконав частково. Два останні платежі були здійснені відповідачем 20.08.2015 та 26.08.2015 із простроченням майже 2 календарних роки. Позивач вказує на те, що за цей час валютний еквівалент ціни згідно курсу Міжбанку змінився. За таких обставин, на дату подання позову у відповідача наявна заборгованість за придбаний товар у сумі 329 156 грн 58 коп., враховуючи курс євро, встановлений Міжбанком станом на дати здійснення відповідачем відповідних платежів.

Разом із позовною заявою позивачем подано також заяву про забезпечення позову від 01.03.2016.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 01.03.2016 було порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 21.03.2016, зобовязано сторін надати письмові пояснення/заперечення щодо можливості розгляду спору господарським судом Луганської області з огляду на встановлене в п.10.1 договору третейське застереження, згідно якого сторони погодили, що усі спори, розбіжності, вимоги або претензії, що виникають з цього договору підлягають вирішенню у постійно діючому Третейському суді при Асоціації Правова ліга у відповідності з його регламентом.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 21.03.2016 розгляд справи відкладено на 06.04.2016 у звязку з неявкою представника відповідача, невиконання вимог ухвали, не надання відзиву та письмових пояснень/заперечень щодо можливості розгляду спору господарським судом Луганської області, відсутність доказів вручення ухвали суду відповідачу (неповернення поштового повідомлення на час проведення судового засідання).

В судове засідання 06.04.2016 прибув представник позивача, який підтримав заявлені позовні вимоги, а також подану заяву про забезпечення позову.

Крім того, через канцелярію суду представником подані письмові пояснення та додаткові документи на підтвердження здійснення поставки продукції. В письмових поясненнях позивач вказав, що розрахунок здійснених відповідачем 2-го та 3-го платежів здійснювався з використанням іншого, меншого курсу євро в порівнянні з курсом, встановленим на Міжбанку ( який було погоджено сторонами під час переговорів).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив, вимог ухвал суду не виконав, витребуваних документів не представив. Матеріали справи свідчать про належне повідомлення відповідача про час та місце проведення судових засідань.

Відповідно до пункту 4.2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 частини першої статті 80 ГПК, якщо при розгляді справи буде встановлено, що є письмова угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду ( пункт 5 частини першої статті 80 ГПК). Таку угоду сторони вправі укласти як до, так і після порушення провадження у справі. В останньому випадку провадження підлягає припиненню з посиланням на зазначену норму ГПК. Якщо ж таку угоду укладено до порушення провадження у справі, то:

- у разі коли відповідач не заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, спір підлягає вирішенню останнім;

- у випадку якщо відповідач з посиланням на згадану угоду, яка є чинною, не визнавалася недійсною і може бути виконана, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд має припинити провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 80 ГПК.

При цьому господарському суду слід мати на увазі, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Позивач в письмових поясненнях від 21.03.2016 наполіг на розгляді спору господарським судом Луганської області, позов до якого було подано у відповідності до правил територіальної підсудності встановленої ч.2 ст.15 Господарського процессуального кодексу України, враховуючи зручність та територіальну близкість розташування суду, що є правом позивача за відсутності відповідних заперечень відповідача.

Суд зауважує про те, що відповідачем двічі вимоги ухвал суду не виконані, відповідних письмових заперечень щодо розгляду спору господарським судом Луганської області не надано. За таких обставин, суд вважає за можливе здійснювати розгляд спору по суті.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, під час розгляду спору не забезпечив участі повноважного представника у судових засіданнях, не надав суду відзив на позовну заяву, звірку розрахунків з позивачем не провів.

Неприбуття представника у судові засідання та не надання відзиву на позовну заяву не перешкоджає розгляду спору по суті.

Суд зважає на те, що обґрунтовані клопотання про відкладення розгляду спору від сторін не надходило, ухвалою суду від 21.03.2016 явка представників сторін не визнавалася обовязковою.

Враховуючи те, що норми ст.38 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи та матеріали необхідні для вирішення спору кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання обома сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому за висновком суду можливо здійснити розгляд справи за наявними у справі матеріалами та документами у відповідності до положень ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні розглянуто заяву позивача про забезпечення позову, ухвалою господарського суду Луганської області від 06.04.2016 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Бізон-Імпорт про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Державного підприємства Сільськогосподарське підприємство Олександрівське (с. Новоолександрівка, Біловодський район, Луганської області, ідентифікаційний код 33451887) у розмірі 329 156 грн 58 коп., що знаходяться на поточних рахунках: в ПАТ Укркомунбанк, МФО 304988, п/р №492; ПАТ Укркомунбанк, МФО 304988, п/р №492; в АТ Райффайзен банк Аваль м.Києва, МФО 380805, п/р №1; в Луганській філії ПАТ КБ Приват банк, МФО 304795, п/р №4722; в Луганській філії ПАТ КБ Приват банк, МФО 304795, п/р №8043; в Луганській філії ПАТ КБ Приват банк, МФО 304795, п/р №1837; в АТ Райффайзен банк Аваль м.Києва, МФО 380805, п/р №; в АТ Райффайзен банк Аваль, МФО 380805, п/р №260507763, відмовлено.

У судовому засіданні 06.04.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Бізон-Імпорт (далі позивач) та Державним підприємством Сільськогосподарське підприємство Олександрівське (далі - відповідач) укладено договір № КИ-025Є/2013 від 19.04.2013, у відповідності до предмету якого позивач забовязався здійснити поставку товару відповідачу (насіння соняшнику для сівби Гібрид ЛГ 5658КЛ в кількості 463 посівні одиниці) на суму 739545 грн 27 коп.

Згідно п.2.1. договору сторони встановлюють ціну товару та розміри платежів в гривнях та визначають їх еквівалент у відповідній іноземній валюті (Євро), відповідно до валютного курсу, що склався на Міжбанку на день, що передує дню підписання цього договору.

Покупець здійснює оплату вартості товару шляхом перерахування грошових коштів в гривні України на поточний рахунок продавця, зазначений в договорі (п.3.1. договору).

В п.4.1 договору сторонни погодили, що поставка товару здійснюється на умовах DDP згідно Інкотермс в редакції 2010 року за рахунок продавця на адресу покупця.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2013, але в будь-якому разі до повного виконання договору (п.8.1 договору).

Також між сторонами додатково була укладена специфікації №001 від 19.04.2013, згідно якої було погоджено строк поставки товару до 29.04.2013 та наступний порядок та строки оплати в три етапи:

- перший платіж 30% вартості товару до 01.09.2013 в сумі 221863,58 грн (еквівалент в Євро 20835);

- другий платіж 35% вартості до 15.10.2013, в сумі 258840,84 грн (еквівалент в Євро 24307,50);

- третій платіж 35% - до 15.11.2013, в сумі 258840,84 грн (еквівалент в Євро 24307,50).

В п. 2.2. договору сторони встановили, що розмір відповідного платежу на дату оплати визначається виходячи з валютного еквіваленту ціни за курсом Міжбанку, що встановлений на першу доступну дату, що передує дню сплати відповідачем за товар.

При цьому курс Міжбанку застосовується тільки тоді, коли на день оплати він є більшим курсу, що зазначений в специфікації на товар. В інших випадках використовується курс визначений в специфікації.

Міжбанківський курс гривні для продажу Євро на міжбанківському курсу гривні, що визначається з сайту www.udinform.com (береться курс гривні колонка «Мах за період».

З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав зобовязання за договором, зокрема, 24.04.2013 здійснив поставку товару відповідачу (насіння соняшнику для сівби Гібрид ЛГ 5658КЛ в кількості 463 посівні одиниці) на суму 739545 грн 27 коп., що підтверджується видатковою накладною №934 від 24.04.2013, актом прийому-передачі №440 від 24.04.2013, податковою накладною від 24.04.2013, довіреністю №5 виданою 23.04.2013 директору відповідача ОСОБА_2 для отримання відповідного товару (а.с.14-16).

Як вбачається з наявного акту приймання-передачі товару, останній був прийнятий відповідачем без зауважень щодо якості та кількості.

Натомість зобовязання з проведення повного та своєчасного розрахунку за отриманий товар відповідач виконав частково. Два останні платежі були здійснені відповідачем 20.08.2015 та 26.08.2015 (що підтверджується банківськими виписками з рахунків позивача, а.с.21-24) із простроченням майже 2 календарних роки.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач з посиланням на зміст п.2.2. договору вказує на те, що за цей час валютний еквівалент ціни згідно курсу Міжбанку змінився. За таких обставин, на дату подання позову у відповідача наявна заборгованість за придбаний товар у сумі 329156,58 грн (згідно наведеного позивачем розрахунку, доданих роздруківок з сайту www.udinform.com, в яких наведено курс Міжбанку для визначення валютного еквіваленту розміру платежу на першу доступну дату, що передує дню проведених відповідачем платежів за товар).

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду із відповідним позовом.

Відповідачем вказані вимоги не спростовано, не надано суду доказів своєчасного та повного проведення розрахунку з позивачем, звірку не проведено. В матеріалах справи також відсутні докази погашення заявленої до стягнення заборгованості під час розгляду спору господарським судом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам сторін, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Згідно з нормами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

В силу ст.524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України).

Порушенням зобов'язання, у відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання.

Водночас, матеріалами справи та встановленими судом фактичними обставинами доведено факт виконання позивачем взятих на себе за договором та специфікацією №001 зобов'язань з поставки продукції, вартість якої на дату поставки становила 739545,27 грн., що підтверджується наданими податковою накладною, видатковою накладною та актом прийому-передачі №440 від 24.04.2013 (а.с. 14-15), письмовими поясненнями позивача.

В акті містяться підписи представників обох сторін, які скріплені печатками підприємств, акт підписано без зауважень.

В специфікації до договору сторонами була встановлена розстрочка платежів, за умовами якої:

- перший платіж 30% вартості товару здійснюється відповідачем до 01.09.2013 в сумі 221863,58 грн (еквівалент в Євро 20835);

- другий платіж 35% вартості до 15.10.2013, в сумі 258840,84 грн (еквівалент в Євро 24307,50);

- третій платіж 35% - до 15.11.2013, в сумі 258840,84 грн (еквівалент в Євро 24307,50).

Натомість відповідач порушив умови погодженої сторонами розстрчки платежів встановлених у специфікації №001 від 19.04.2013, допустив прострочку у здійсненні 2-го та 3-го платежів майже у 2 календарні роки, що призвело до збільшення заборгованості, враховуючи п.2.2. договору, в якому сторонни погодили визначати розмір платежу на дату оплати виходячи з валютного еквіваленту за курсом Міжбанку.

Відповідачем були проведені наступні платежі, що підтверджуються даними банківських виписок з рахунків позивача:

1) 02.09.2013 сплачено 226518,12 грн, що еквівалентно 21036,42 Євро (згідно курсу Міжбанку встановленого за умовами п.2.2. договору 1 Євро=10,7679);

2) 20.08.2015 сплачено 238578 грн, що еквівалентно 13379,61 Євро (згідно курсу погодженого сторонами 1 Євро =17,8075 грн);

3) 26.08.2015 сплачено 506613,66 грн, що еквівалентно 22844,72 Євро (згідно курсу погодженого сторонами 1 Євро =22,1764 грн).

Всього сплачено 971709,78 грн, що на час здійснення платежів було еквівалентно 57278,76 Євро.

Крім того, в наданих письмових поясненнях суду від 21.03.2016 представник позивача підтвердив, що на час розгляду спору сума заборгованості 329 156 грн 58 коп не змінилася, погашення заборгованості відповідачем не проводилося.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, та наданих пояснень позивача, борг в сумі 329 156 грн 58 коп. (що еквівалентно 12171,24 Євро згідно встановленого курсу на 22.01.2016 дату підготовки позовної заяви) виник у звязку із допущеним відповідачем простроченням та збільшенням курсу валюти.

Суд приймає до уваги надані позивачем письмові пояснення від 21.03.2016 щодо визначення курсу валюти, який було застосовано при розрахунку другого та третього платежів.

Як було встановлено судом, за даними розміщеними на сайті www.udinform.com курс 1 Євро на Міжбанківському ринку станом на 19.08.2015 (згідно вимог п.2.2 договору встановлений курс на першу доступну дату, що передує дню сплати відповідачем другого платежу за товар, який відбувся 20.08.2015) становив 24,5617 грн; станом на 25.08.2015 (першу доступну дату, що передує дню сплати 26.08.2015 третій платіж) становив 26,4563 грн.

Натомість позивач вказує на те, що за результатами усної домовленості між сторонами, позивач погодився для розрахунку другого та третього платежів не застосовувати курс Міжбанківського ринку, який є досить високим у звязку із стрімким ростом курсу валюти. Під час розрахунку другого платежу застосував нижчий курс, а саме: 1 Євро =17,8075 грн; для розрахунку третього платежу - 1 Євро =22,1764 грн, що не призводить до порушення законних прав відповідача як покупця/боржника.

Суд, перевіривши правильність розрахунку позивача, враховуючи вимоги п.2.2. договору, умов розстрочки платежів визначеної специфікацією, а також враховуючи дані курсу Міжбанку, наведені на сайті www.udinform.com (які застосовувалися при розрахунку для першого платежу, вчиненого відповідачем 02.09.2013), а також домовленість сторін щодо застосування меншого курсу валюти при розрахунку другого та третього платежів, дійшов висновку про його арифметичну вірність та відсутність помилок.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про доведення позивачем наявності у відповідача боргу в сумі 329 156 грн 58 коп. за договором купівлі-продажу насіння на умовах розстрочення платежу № КИ-025Є/2013 від 19.04.2013, а тому позовні вимоги визнаються обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 5042 грн 54 коп. покладаються на відповідача згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Бізон-Імпорт до Державного підприємства Сільськогосподарське підприємство Олександрівське про стягнення 329 156 грн 58 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства Сільськогосподарське підприємство Олександрівське (с. Новоолександрівка, Біловодський район, Луганська область, 92823, ідентифікаційний код 33451887) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Бізон-Імпорт (вул. Зарічна, буд. 55 А, м. Пологи, Запорізька область, 70600, ідентифікаційний код 34217047) 329 156 грн 58 коп. сума основного боргу за договором купівлі-продажу насіння на умовах розстрочення платежу № КИ-025Є/2013 від 19.04.2013; а також судовий збір в сумі 5042 грн 54 коп.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.04.2016.

Суддя О.В. Драгнєвіч