ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року Справа № 910/755/15-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С.- головуючого, Сибіги О.М., Коробенка Г.П
перевіривши матеріали касаційної скаргизаступника прокурора міста Києва
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2016
у справігосподарського суду м. Києва
за позовомзаступника прокурора міста Києва
до1.Київської міської ради 2.Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу індивідуальних забудовників приватних житлових будинків "Совські ставки"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1.Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві 2.Головне управління Держземагенства у місті Києві
провизнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним договору, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, визнання відсутності права користування землею та зобов'язання відновити становище, яке існувало до порушення
в судовому засіданні взяли участь представники:
від позивача:Безкоровайний Б.О., прокурор відділу ГПУ - посв. №036984 від 22.12.2015;
від відповідачів:1)не з'явились; 2)Осмолик І.А. - дов. б/н від 08.04.2015;
від третіх осіб на стороні відповідача:1)не з'явились; 2)Шевчук О.П. - дов. №9-26-7777.61-9872/20-15 від 31.12.2015;
від Генеральної прокуратури України:Безкоровайний Б.О., прокурор відділу - посв. №036984 від 22.12.2015;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 07.04.2015 господарського суду м. Києва (суддя: Морозов С.М.) позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради №788/4226 від 29.04.2010 "Про передачу земельних ділянок обслуговуючому житлово-будівельному кооперативу індивідуальних забудовників приватних житлових будинків "Совські ставки" для житлового будівництва та облаштування лінійних об'єктів транспортної інфраструктури на вулиці Лютневій, 58-а, 58-в у Голосіївському районі м. Києва".

Визнано відсутнім у обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу індивідуальних забудовників приватних житлових будинків "Совські ставки" права користування земельними ділянками по вулиці Лютневій, 58-а, 58-в у Голосіївському районі м. Києва: площею 5,1064 га (кадастровий номер :90:332:0055) вартістю 14329757,42 грн.; площею 9,2481 га (кадастровий номер :90:332:0048) вартістю 25952 340,13 грн.; площею 0,9898 га (кадастровий номер :90:332:0050) вартістю 2777611,21 грн.

Визнано недійсним з моменту укладення договір оренди земельної ділянки від 03.10.2014, укладений між Київською міською радою та обслуговуючим житлово-будівельним кооперативом індивідуальних забудовників приватних житлових будинків "Совські ставки", зареєстрований Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 08.10.2014 за №МЗК-1-00294, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. та зареєстрований в реєстрі за №144.

Зобов'язано обслуговуючий житлово-будівельний кооператив індивідуальних забудовників приватних житлових будинків "Совські ставки" повернути у розпорядження Київської міської ради земельні ділянки по вулиці Лютневій, 58-а, 58-в у Голосіївському районі міста Києва: площею 5,1064 га (кадастровий номер :90:332:0055) вартістю 14329757,42 грн.; площею 9,2481 га (кадастровий номер :90:332:0048) вартістю 25952340,13 грн.; площею 0,9898 га (кадастровий номер :90:332:0050) вартістю 2777 611,21 грн.

Стягнено з обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу індивідуальних забудовників приватних житлових будинків "Совські ставки" в дохід Державного бюджету України 76734,00 грн. витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що оскаржуване рішення Київської міської ради №748/4226 від 29.04.2010 не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим у обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу відсутнє право користування земельними ділянками.

Постановою від 02.02.2016 Київського апеляційного господарського суду (судді: Яковлєв М.Л. - головуючий, Ільєнок Т.В., Тищенко О.В. ) рішення від 07.04.2015 господарського суду м. Києва скасовано в частині задоволення позовних вимог та прийнято в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині рішення залишено без змін. Стягнено з прокуратури м. Києва на користь обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу індивідуальних забудовників приватних житлових будинків "Совські ставки" 38367,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова мотивована тим, що рішення Київської міської ради №748/4226 від 29.04.2010 прийнято в межах повноважень та у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду заступник прокурора м. Києва звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить її скасувати, рішення залишити без змін, посилаючись на порушення апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, а саме ст. 16 Цивільного кодексу України; ст.ст. 41, 61, 123, 152, 1861 Земельного кодексу України; ст.43 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник вказує, що рішення Київської міської ради №748/4226 від 29.04.2010 не відповідає чинному законодавству.

Київська міська рада подала клопотання, в якому не заперечує проти задоволення касаційної скарги та просить провести слухання справи без участі його представника.

Представник Головного управління Держгеокадастру у м. Києві надало пояснення щодо порядку внесення відомостей до бази Державного земельного кадастру власників земельних ділянок, а також щодо реєстрації прав чи їх припинення.

Обслуговуючий ЖБК індивідуальних забудовників приватних житлових будинків "Совські ставки" у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову від 02.02.2016 Київського апеляційного господарського суду без змін.

Інші учасники судового процесу не скористались правом, наданим ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, відзиви на касаційну скаргу до Вищого господарського суду України на момент прийняття постанови у справі не надали.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним відмовити у задоволені касаційної скарги.

Господарськими судами встановлено, що 29.04.2010 Київською міською радою прийнято рішення №788/4226 "Про передачу земельних ділянок обслуговуючому житлово-будівельному кооперативу індивідуальних забудовників приватних житлових будинків "Совські ставки" для житлового будівництва та облаштування лінійних об'єктів транспортної інфраструктури на вул. Лютневій, 58-а, 58-в у Голосіївському районі міста Києва".

Дане рішення Київської міської ради було предметом розгляду окружного адміністративного суду м. Києва у справі №2а-4902/11/2670, який постановою від 12.10.2012 задовольнив позов заступника прокурора м. Києва до Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Міністерство культури і туризму України, ОЖБК індивідуальних забудовників приватних житлових будинків "Совські ставки", Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради, Державне управління охорони навколишнього природного середовища в м. Києві, ТОВ "Будівельна компанія "Макрос", ТОВ "Рекреаційно-оздоровчий центр "Зелений порт" про визнання протиправним та скасування рішення Київської міської ради №788/4226 від 29.04.2010.

Постановою від 16.01.2013 Київський апеляційний адміністративний суд постанову окружного адміністративного суду м. Києва скасував та прийняв нову, якою в задоволені позовних вимог заступника прокурора м. Києва відмовив. Дана постанова Київського апеляційного адміністративного суду залишена без змін ухвалою від 27.11.2013 Вищого адміністративного суду України та постановою від 11.11.2014 Верховного суду України.

Київським апеляційним адміністративним судом при розгляді справи встановлено, що оспорюваним рішенням від 29.04.2010 Київською міською радою, зокрема:

- затверджено містобудівне обґрунтування змін до містобудівної документації, та визначення параметрів об'єкта містобудування - житлового будівництва, облаштування транспортної інфраструктури та благоустрою прибережної зони на вул. Лютневій, 58-а, 58-в у Голосіївському районі міста Києва;

- внесено зміни до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони, на період до 2020 року, затверджених рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 за № 370/1804, відповідно якого територію в межах, визначених містобудівним обґрунтуванням, переведено за функціональним призначенням до зони малоповерхової житлової забудови;

- внесено зміни до "Програми розвитку зеленої зони міста Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста", які затверджені рішенням Київської міської ради №806/3381 від 19.07.2005, виключено земельну ділянку, площею 3,38 га з переліку територій лісів та лісопарків;

- затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок обслуговуючому житлово-будівельному кооперативу індивідуальних забудовників приватних житлових будинків "Совські ставки" для житлового будівництва та облаштування лінійних об'єктів транспортної інфраструктури на вул. Лютневій, 58-а, 58-в у Голосіївському районі м. Києва;

- встановлено обмеження на використання обслуговуючим житлово-будівельним кооперативом індивідуальних забудовників приватних житлових будинків "Совські ставки" частини земельної ділянки №3 на вул. Лютневій, 58-а, 58-в у Голосіївському районі міста Києва, та зобов'язано обслуговуючий житлово-будівельний кооператив індивідуальних забудовників приватних житлових будинків "Совські ставки" здійснити будівництво і утримання ділянки дороги (проїзду). Обмеження встановлено на використання частини земельної ділянки площею 0,72 га.

Відповідно пунктів "а", "б", "м" статті 9 Земельного кодексу України до повноважень, зокрема, Київської міської ради, у галузі земельних відносин на їх території належить: розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Як визначено у частині 1 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень (ч.1 ст.20 Земельного кодексу України, у редакції на час спірних правовідносин).

У відповідності до цих умов Київською міською радою вирішено зазначене питання, про що вказано у пункті 2 спірного рішення.

22.08.2007 Київською міською радою прийнято рішення №162/1996 "Про питання створення ландшафтного заказника місцевого значення "Жуків острів", яким схвалено схему меж ландшафтного заказника місцевого значення "Жуків Острів"; доручено Головному управлінню містобудування, архітектури та дизайну міського середовища виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) винести на розгляд Київської міської ради детальний план території Острова Жуків; доручено Державному управлінню охорони навколишнього природного середовища в місті Києві забезпечити розробку проекту створення ландшафтного заказника місцевого значення "Жуків острів"; доручено Головному управлінню земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) на підставі детального плану території острова Жуків та проекту створення ландшафтного заказника місцевого значення "Жуків острів", після їх затвердження в установленому порядку, забезпечити організацію виконання робіт щодо встановлення меж заказника тощо.

Встановлено, що цим рішенням визначені напрямки діяльності відповідних структур, реалізація яких може бути покладена в основу вирішення питань про створення ландшафтного заказника місцевого значення "Острів Жуків". Однак детальний план території Острова Жуків та межі ландшафтного заказника місцевого значення "Жуків острів" не встановлені.

Згідно пункту 9 рішення Київської міської ради №806/3381 від 19.07.2005 "Про затвердження Програми розвитку зеленої зони міста Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста" регламентовано утриматись до встановлення меж ландшафтного заказника місцевого значення Жуків острів від розгляду питань відведення земельних ділянок, які відповідно до рішення №147/649 можуть бути включені до складу заказника. Тобто, межі заказника не встановлені.

Вказаним спростовуються доводи відносно необхідності внесення змін до Детального плану території острова Жуків, на якому розташовані земельні ділянки, що передавались позивачу спірним рішенням.

Відповідно абз.5 ст.9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" обов'язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що оскільки належність спірних земельних ділянок до земель рекреаційного призначення не встановлена, і їх виключено із переліку територій лісів і лісопарків та переведено за функціональним призначенням до зони малоповерхової житлової забудови, відсутні підстави для проведення відносно них обов'язкової державної експертизи.

Також Київський апеляційний адміністративний суд встановив, що безпідставними є посилання на відкликання 31.03.2011 Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в місті Києві Міністерства охорони навколишнього природного середовища України Висновку №05/22 від 29.01.2010 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки на час прийняття відповідачем спірного рішення він був чинним.

В силу положень ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно ст.11128 Господарського процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Предметом даного спору, окрім визнання незаконним і скасування рішення Київської міської ради №788/4226 від 29.04.2010, є також визнання недійсним договору, скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, визнання відсутності права користування землею та зобов'язання відновити становище, яке існувало до порушення.

Статтями 13, 14, 19 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

За приписами ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.ч.1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України).

Відповідно ч.ч.1, 2 та 6 ст.1861 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Київської міської ради №788/4226 від 29.04.2010 "Про передачу земельних ділянок обслуговуючому житлово-будівельному кооперативу індивідуальних забудовників приватних житлових будинків "Совські ставки" для житлового будівництва та облаштування лінійних об'єктів транспортної інфраструктури на вул. Лютневій, 58-а, 58-в у Голосіївському районі міста Києва".

Щодо позовних вимог в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 03.10.2014, зареєстрованого 08.10.2014 за №МЗК-1-00294, укладеного відповідачем-1 та відповідачем-2, то вони не підлягають задоволенню, оскільки даний договір укладений на підставі рішення Київської міської ради № 788/4226 від 29.04.2010, яке є чинним та у встановленому законом порядку не скасовано.

Постанова від 16.01.2013 Київського апеляційного адміністративного суду має преюдиціальне значення і є обов'язковою для господарського суду при вирішенні даної справи.

Щодо вимог прокурора про зобов'язання Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 9,2481 га по вул. Лютневій, 58-а, 58-в у м. Києві за обслуговуючим житлово-будівельним кооперативом індивідуальних забудовників приватних житлових будинків "Совські ставки" та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,9898 га по вул. Лютневій, 58-а, 58-в у м. Києві за обслуговуючим житлово-будівельним кооперативом індивідуальних забудовників приватних житлових будинків "Совські ставки", то апеляційний господарський суд також дійшов висновку про відмову в їх задоволенні, оскільки вимога заявлена до третьої особи у справі, що суперечить чинному законодавству України.

Відповідно ст.ст. 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє рішення місцевого господарського суду чи постанови апеляційного суду виключно на предмет правильності застосування згаданими судами норм матеріального чи процесуального права, тобто в межах юридичної оцінки фактичних обставин справи; касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційним господарським судом дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому постанова відповідає чинному законодавству України та обставинам справи і підстав для її скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.1115, п.1 ст.1119, ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

В задоволені касаційної скарги відмовити.

Постанову від 02.02.2016 Київського апеляційного господарського суду зі справи №910/755/15-г залишити без змін.

Головуючий В.С. Божок

Судді О.М. Сибіга

Г.П. Коробенко