РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016Справа №910/1452/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, про відшкодування шкоди в порядку регресу 49 500, 00 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися,

від третьої особи - ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (надалі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу 49 500,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2016 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 22.02.2016.

10.02.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист з інформацією на судовий запит стосовно страхового полісу № АЕ/3587289.

У судових засіданнях 22.02.2016, 09.03.2016 та 21.03.2016 судом оголошувались ухвали про відкладення розгляду справи на 09.03.2016, 21.03.2016 та 04.04.2016 відповідно.

09.03.2016 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з позовними вимогами з наступних підстав.

Як зазначає відповідач, пошкоджений транспортний засіб до ДТП, яке відбулося 24.08.2015, приймав участь ще у п'яти інших ДТП, у зв'язку з чим, вказаний автомобіль отримував інші пошкодження, а тому відповідач не зобов'язаний відшкодовувати шкоду за ремонт автомобіля, яка спричинена попередніми ДТП.

Крім того, за твердженням відповідача, ремонтна калькуляція, яка долучена до позовної заяви, не містить підписів та печаток уповноважених осіб, а також посилається на ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, а калькуляція, додана до позову не є таким документом.

Також відповідач стверджує, що страховий поліс АЕ/3587289 на дату настання ДТП є недійсним, оскільки за даними відповідача на момент подачі вказаного відзиву страховий платіж від особи, винної у настанні ДТП, на рахунок відповідача не надходив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2016 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1.

У судовому засіданні 21.03.2016 представник відповідача подав клопотання про продовження строку розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, яке судом задоволено.

Крім того, у судовому засіданні 21.03.2016 третя особа подала до суду заяву, відповідно до якої не погоджується з розміром заявлених збитків, а також повідомляє, що на огляд пошкодженого автомобіля за наслідками ДТП 24.08.2015 не запрошувався.

У судове засідання, призначене на 04.04.2016 представники позивача та відповідача не з'явилися.

04.04.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача додаткові надійшли пояснення по суті спору та документи на виконання вимог ухвали суду від 21.03.2016. Крім того, представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи у судове засідання 04.04.2016 з'явився та надав суду пояснення.

У судовому засіданні 04.04.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши представника третьої особи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено таке.

10.09.2014 між позивачем, як страховиком, та ОСОБА_2, як страхувальником, був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 237175Га/14к-03 (надалі - договір) відповідно до правил № 003 «Добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)» (надалі - правила), відповідно до якого застраховано майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом (ТЗ) та іншим майном, вказаним у розділах 5 та 6 цього договору (п. 4 договору).

Строк дії договору встановлений з 24.09.2014 до 23.09.2015 (п. 18 договору).

Безумовна франшиза за договором становить 1 130, 00 грн. (п. 10 договору).

За умовами договору транспортний засіб застраховано, в тому числі, на випадок дорожньо-транспортної пригоди (п. 24.2.2. договору).

24.08.2015 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача транспортного засобу Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Skoda Oktavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 13.10.2015 у справі № 758/10988/15-п ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, через пошкодження внаслідок ДТП застрахованого транспортного засобу у позивача виник обов'язок виплатити страхове відшкодування згідно з умовами договору.

Згідно ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

Відповідно до п. 28.12 договору при пошкодження ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО на підставі рахунків СТО (згідно з умовами п. 28.13 договору). В окремих випадках розмір збитків може визначатися на підставі авто товарознавчої експертизи або безпосередньо страховиком чи уповноваженою ним особою.

Пунктом 28.13. договору встановлено, що при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої в розділі 10 договору франшизи по відповідному ризику, але не більше страхової суми. При цьому, розмір збитків визначається з урахуванням наведених нижче і зазначених у розділі 14 договору умов.

Згідно з п. 28.17 договору при пошкодженні транспортного засобу страхове відшкодування сплачується страхувальнику шляхом перерахування на рахунок СТО, обраної відповідно до п. 28.13. договору, згідно з належним чином оформленими документами, наданими відповідними підприємствами, про витрати на компенсацію скоєних збитків (наряд-замова, рахунок, акт виконаних робіт тощо), якщо інше не погоджено між страховиком та вигодонабувачем. Вказані документи повинні містити повний перелік робіт, їх вартість, а також вартість запчастин та матеріалів, використаних під час ремонту.

Страхове відшкодування виплачується без урахування попередніх виплат за договором, тобто після виплати страхового відшкодування встановлена за договором страхова сума залишається незмінною (п. 28.19. договору).

До страховика, що виплатив страхове відшкодування, переходить в межах виплаченої суми право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування) мають до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно рахунку-фактури від 10.09.2015 № 1.003.15.12295 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 67 811, 03 грн.

На підставі страхового акту від 11.09.2015 № 1.003.15.12295/VESKO19539 на рахунок ТОВ «Ніко Центр Київ» перераховано 66 681, 03 грн (за вирахуванням франшизи за договором), що підтверджується платіжним дорученням від 14.09.2015 № 195370, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Таким чином, позивач виконав свої зобов'язання страховика за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів перед страхувальником у повному обсязі.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право вимоги щодо сплати шкоди в розмірі виплаченого страхового відшкодування - 66 681, 03 грн до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Наявність вини у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження застрахованого транспортного засобу, підтверджена постановою суду.

Законом України «Про страхування» передбачено, що цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів підлягає обов'язковому страхуванню (ст. 7 Закону)

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 (власника транспортного засобу) на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/3587289, строк дії з 29.04.2015 по 28.04.2016, страхувальник ОСОБА_4, забезпечений транспортний засіб автомобіль Skoda Oktavia, державний реєстраційний номер НОМЕР_2).

Обов'язок страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну третьої особи, встановлений п. 22.1 ст. 22. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відшкодування здійснюється у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Вирішуючи питання про суму відшкодування, суд враховує положення абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Полісом № АЕ/3587289, яким застрахована цивільно-правова відповідальність винної особи, встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50 000, 00 грн та франшизу 500, 00 грн.

Суд не погоджується з твердженням відповідача, що сума страхового відшкодування повинна бути визначена з урахуванням того, що пошкоджений ТЗ приймав участь ще у п'яти ДТП окрім тієї, що мала місце 24.08.2015.

Як зазначено в преамбулі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", вказаний Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розділ ІІІ Закону, яким передбачено порядок здійснення страхового відшкодування, регулює порядок страхового відшкодування у правовідносинах між потерпілим (або особою, яка має право на отримання відшкодування) і страховиком. Проте для позивача відповідач у справі не є страховиком у розумінні Закону, а є особою, відповідальною за завдані збитки в порядку ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

З правового аналізу норм ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" слідує, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача у розмірі фактично виплаченого відшкодування (у розмірі понесених витрат), що виключає будь-яку залежність вказаного розміру від оцінки відновлювального ремонту та коефіцієнту зносу. Крім того, договором, при виконанні якого у позивача виник обов'язок виплатити страхувальнику страхове відшкодування, встановлено, що знос на запасні частини та деталі, що підлягають заміні внаслідок настання страхового випадку, не вираховується (п. 28.12. договору).

Отже, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування, право вимоги виплати якого виникло у позивача до відповідача, обмежений лише фактичними витратами (платежами) страховика (позивача), здійсненими на користь страхувальника, з урахуванням ліміту відповідальності та за вирахуванням встановленої полісом франшизи.

Також договором передбачено, що страхове відшкодування виплачується без урахування попередніх виплат за договором, тобто після виплати страхового відшкодування встановлена за договором страхова сума залишається незмінною (п. 28.19. договору). Крім того, згідно страхового акту від 11.09.2015 № 1.003.15.12295/VESKO19539, доданого до позовної заяви, позивачем здійснювались страхові відшкодування за договором по страхових випадках, що мали місце до 24.08.2015 на загальну суму 111 062, 28 грн.

Крім того, відповідно до умов договору при пошкодженні транспортного засобу страхове відшкодування сплачується страхувальнику шляхом перерахування на рахунок СТО, обраної відповідно до п. 28.13. договору, згідно з належним чином оформленими документами, наданими відповідними підприємствами, про витрати на компенсацію скоєних збитків (наряд-замова, рахунок, акт виконаних робіт тощо) (п. 28.17. договору). Позивачем в якості доказу здійснення відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ до позовної заяви додано рахунок-фактуру на загальну суму 67 811, 03 грн.

Щодо тверджень відповідача стосовно недійсності страхового полісу АЕ/3587289 станом на дату ДТП, суд зазначає, що відповідно до інформації з єдиної централізованої бази МТСБУ зазначений поліс є укладеним та діє з 29.04.2015 по 28.04.2016, а тому відхиляє вказані заперечення.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про відшкодування шкоди в розмірі 49 500, 00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, ідентифікаційний номер 22945712, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ідентифікаційний номер 20474912, на будь-який його рахунок, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) суму страхового відшкодування в розмірі 49 500 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок, а також судовий збір в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 11 квітня 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань