КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2016 р. Справа№ 910/20718/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 11.04.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства «Колібріс» на рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 (повне рішення складено 25.05.2015)

у справі № 910/20718/13 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України

до приватного підприємства «Колібріс»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Київська міська рада

за участю прокуратури Святошинського району міста Києва

про зобов'язання знести самовільно збудовану двоповерхову будівлю,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі №910/20718/13 позов задоволено повністю. Зобов'язано приватне підприємство «Колібріс» знести самовільно збудовану двоповерхову будівлю на території фонтану на перетині вул. Гната Юри та просп. Леся Курбаса у Святошинському районі м. Києва за власний рахунок.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ПП «Колібріс» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 скасувати та провадження у справі №910/20718/13 припинити.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі №910/20718/13 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.02.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2015 у справі №910/20718/13 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою від 19.02.2016 Київським апеляційним господарським судом прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ПП «Колібріс» та призначено справу №910/20718/13 до розгляду у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

30.03.2016 у судовому засіданні оголошено перерву.

Представники позивача брали участь в судових засіданнях, надавали пояснення, заперечували щодо доводів апеляційної скарги та просили рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі №910/20718/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПП «Колібріс» - без задоволення.

Представник відповідача брав участь в судових засіданнях, підтримував доводи апеляційної скарги, надавав пояснення та просив апеляційну скаргу ПП «Колібріс» задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 скасувати, провадження у справі №910/20718/13 припинити.

Прокурор та представники третьої особи брали участь в судових засіданнях, надавали пояснення, підтримували позовні вимоги та питання щодо припинення провадження у справі просили вирішити відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві проведено позапланову перевірку дотримання ПП «Колібріс» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності будівельних норм, державних стандартів і правил.

В ході перевірки встановлено, що на замовлення ПП «Колібріс» на території фонтану на перетині вул. Гната Юри та просп. Леся Курбаса у м. Києві самовільно збудовано двоповерхову будівлю без затвердженої у встановленому порядку проектної документації, чим порушено вимоги ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» та без документів, які надають право на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»

Під час перевірки також встановлено, що ПП «Колібріс» забезпечено здійснення авторського та технічного нагляду за будівництвом, чим порушено вимоги ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність», п. 2 Порядку здійснення авторського нагляду під час будівництва об'єкта архітектури та п. 2 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об'єкта архітектури, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №903 від 11.07.2007.

У період проведення перевірки директором ПП «Колібріс» не пред'явлено проектно-дозвільної документації, підтверджуючої законність будівництва вказаного об'єкта.

29.12.2012, за результатами проведеної перевірки, Інспекцією складено акт, видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 29.12.2012, складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 29.12.2012 та винесено постанову №04/13 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 11.01.2013.

29.08.2013 на виконання припису від 29.12.2012 та на вимогу прокуратури міста Києва Інспекцією проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на перетині вул. Гната Юри та просп. Леся Курбаса у м. Києві (двоповерхова будівля на території фонтану), за результатами якої встановлено, що ПП «Колібріс» вимоги припису Інспекції від 29.12.2012 не виконано, правопорушення не усунуто. відповідно до вимог діючого законодавства.

29.08.2013 Інспекцією видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, відповідно до якого у термін до 30.09.2013 вимагалось усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил шляхом знесення самовільно збудованої двоповерхової будівлі на території фонтану на перетині вул. Гната Юри та просп. Леся Курбаса у місті Києві.

Також 29.08.2013 складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та винесено постанову №380/13 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 09.09.2013.

01.10.2013 на підставі припису Інспекції від 29.08.2013 та вимогу прокуратури міста Києва проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, держаних стандартів і правил на перетині вул. Гната Юри та просп. Леся Курбаса у місті Києві (двоповерхова будівля на території фонтану), за результатами якої встановлено, що вимоги припису Інспекції від 29.08.2013 не виконано, виявлені правопорушення не усунуто.

У зв'язку з цим, у жовтні 2013 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві (нині - Державна архітектурно-будівельна інспекція України) звернулась до господарського суду з позовом до ПП «Колібріс» про зобов'язання знести самовільно збудовану двоповерхову будівлю на території фонтану на перетині вул. Гната Юри та просп. Леся Курбаса у Святошинському районі м. Києві за власний рахунок.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на норми ч. ч. 1,7 ст. 376 Цивільного кодексу України, ст. ст. 34, 37, 38, 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. ст. 4, 10, 11 Закону України «Про архітектурну діяльність» зазначаючи, що в ході проведення перевірки дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності Інспекцією було встановлено, що на замовлення ПП «Колібріс» на території фонтану на перетині вул. Гната Юри та просп. Леся Курбаса у Святошинському районі м. Києві самовільно збудовано двоповерхову будівлю без затвердженої у встановленому порядку проектної документації, без документів, які надають право на виконання будівельних робіт, відповідачем не забезпечено здійснення авторського та технічного нагляду за будівництвом.

При цьому, під час проведення перевірки, директором ПП «Колібріс» не пред'явлено проектно-дозвільної документації на підтвердження законності будівництва. Інспекцією не видавались дозволи та не реєструвались документи дозвільного характеру, які б надавали право ПП «Колібріс» виконувати будівельні роботи за вказаною адресою.

Приватним підприємством «Колібріс» приписи від 29.12.2012 та від 29.08.2013 не виконано та порушення не усунуто, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом про зобов'язання відповідача знести самовільно збудований об'єкт нерухомості.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.11.2013 у справі №910/20718/13, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2014, позовні вимоги задоволено. Зобов'язано ПП «Колібріс» знести самовільно збудовану двоповерхову будівлю на території фонтану на перетині вул. Гната Юри та просп. Леся Курбаса у м. Києві за власний рахунок.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.04.2014 судові рішення у даній справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.08.2014 у справі №910/20718/13, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2014, позов задоволено повністю. Зобов'язано ПП «Колібріс» знести самовільно збудовану двоповерхову будівлю на території фонтану на перетині вул. Гната Юри та просп. Леся Курбаса у Святошинському районі м. Києва за власний рахунок.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.03.2015 у справі №910/20718/13, постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2014 у справі №910/20718/13 та рішення господарського суду міста Києва від 06.08.2014 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі №910/20718/13 позов задоволено повністю. Зобов'язано приватне підприємство «Колібріс» знести самовільно збудовану двоповерхову будівлю на території фонтану на перетині вул. Гната Юри та просп. Леся Курбаса у Святошинському районі м. Києва за власний рахунок.

При прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції встановив, що спірний об'єкт є самочинним будівництвом, будівельні роботи з будівництва двоповерхової будівлі на території фонтану на перетині вул. Гната Юри та просп. Леся Курбаса у місті Києві були здійснені відповідачем без отримання відповідних дозвільних документів, що є істотним порушенням будівельних норм та правил, а також відповідачем не виконано припис Інспекції від 29.08.2013. З огляду на положення ч. 7 ст. 376 ЦК України, ч. 2 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», дійшов висновку про те, що позовні вимоги Інспекції державного архітектурного контролю у м. Києві є обґрунтованими та як контролюючий орган з питань дотримання містобудівного законодавства, будівельних норм і правил позивач має достатні правові підстави для звернення до суду з позовом про зобов'язання відповідача знести самовільно збудовану будівлю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ПП «Колібріс» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 скасувати та провадження у справі №910/20718/13 припинити.

В обґрунтування вимоги апеляційної скарги скаржник зазначає, що задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції не встановлено та не вказано, які саме права позивача порушено діями відповідача. Крім того, апелянт зазначає, що судом порушено приписи п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України й не припинено провадження у даній справі, оскільки позовні вимоги Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві не підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Порядок будівництва нерухомого майна регулюється, зокрема, Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законами України «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про архітектурну діяльність», «Про пожежну безпеку», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про екологічну експертизу», «Про охорону культурної спадщини», Порядком видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №103 від 05.07.2011, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.07.2011 за №902/19640.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є вимога Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про зобов'язання ПП «Колібріс» знести самовільно збудовану двоповерхову будівлю за власний рахунок, з посиланням на норми ч. ч. 1, 7 ст. 376 ЦК України, ст. ст. 34, 37, 38, 41 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» ст. ст. 4, 10, 11 ЗУ «Про архітектурну діяльність».

Статтею 376 ЦК України поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За умовами ч. ч. 4, 7 вказаної статті залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат.

Враховуючи вищенаведені норми та положення ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Згідно з ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України.

Враховуючи положення ст. 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Нормами ст. ст. 376, 391 ЦК України визначено, що у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права, а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Відповідно до положень ст. 38 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю.

Розглядаючи зазначені вимоги відповідно до вказаної норми та положень ч. 7 ст. 376 ЦК України, суди повинні встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкта та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Якщо позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна заявлений інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю - суб'єктом владних повноважень на виконання владних управлінських функцій зі здійснення архітектурно-будівельного контролю, у зв'язку з порушенням забудовником вимог законодавства з питань будівництва (ч. 7 ст. 376 ЦК України), судам слід перевіряти, чи не є відносини між сторонами публічно-правовими.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.12.2014 у справі №6-137цс14.

Згідно з ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Пунктом 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого указом Президента України №439/2011 від 08.04.2011, визначено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до п. 3 цього Положення основними завданнями Державної архітектурно-будівельної інспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, у тому числі здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань.

Згідно з підп. 18 п. 5 вказаного Положення Держархбудінспекція України відповідно до покладених на неї завдань здійснює претензійно-позовну роботу, звертається до суду з позовами щодо захисту своїх прав та законних інтересів, а також інтересів держави з питань державного архітектурно-будівельного контролю та контролю у сфері житлово-комунального господарства.

За приписами чинного законодавства, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Пунктом 11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» №8 від 20.05.2013 визначено, що відповідно до абзацу першого частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Згідно з підпунктом 3 пункту «б» частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій, зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоду навколишньому природному середовищу.

З наведених норм законодавства вбачається, що спори, які виникають з приводу самочинного будівництва, є публічно-правовими, оскільки виникають за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних відносинах надані йому законодавством владні управлінські функції стосовно забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян. Справи за позовом такого суб'єкта належать до юрисдикції адміністративних судів.

Отже, враховуючи вищенаведене, а також враховуючи предмет та підстави позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що правовідносини у даній справі є публічно-правовими.

Суд першої інстанції приймаючи рішення про зобов'язання відповідача знести самовільно збудовану двоповерхову будівлю, виходив з того, що будівельні роботи здійснено без відповідних дозвільних документів, що істотним порушенням будівельних норм і правил.

Розглянувши спір у порядку господарського судочинства, господарський суд міста Києва залишив поза увагою те, що позивач звернувся до суду, як суб'єкт владних повноважень на виконання владних управлінських функцій зі здійснення архітектурно-будівельного контролю у зв'язку з порушенням забудовником вимог законодавства з питань будівництва, містобудування та архітектури.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, судова колегія Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що правовідносини у даній справі є публічно-правовим та не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Отже, у місцевого господарського суду не було правових підстав розглядати спір, який не підвідомчий господарським судам, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - припиненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що зазначеним вище обставинам місцевий господарський суд не надав належної оцінки, що призвело до прийняття невірного рішення. Зокрема, рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі №910/20718/13 прийнято з порушенням норм матеріального права.

Статтею 103 ГПК України визначені повноваження суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, відповідно до якої суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Таким чином, апеляційну скаргу ПП «Колібріс» слід задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 скасувати, провадження у справі №910/20718/13 припинити.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного підприємства «Колібріс» на рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі №910/20718/13 задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі №910/20718/13 скасувати.

3. Провадження у справі №910/20718/13 за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до приватного підприємства «Колібріс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Київська міська рада за участю прокуратури Святошинського району міста Києва про зобов'язання знести самовільно збудовану двоповерхову будівлю припинити.

4. Стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, код 37471912) на користь приватного підприємства «Колібріс» (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9, код 21452580) 609,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції та 1 461,60 грн. судового збору за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

5. Видачу відповідних наказів доручити господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи №910/20718/13 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

Р.В. Федорчук