номер провадження справи 17/11/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016 Справа № 908/258/16

за позовною заявою: публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6

до відповідача: комунального підприємства Токмак теплоенергія Токмацької міської ради, 71701, Запорізька обл., м. Токмак, вул. Шевченка, буд. 45-а

про стягнення 2 488 705,95 грн.

суддя Корсун В.Л.

У засіданні приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 18.04.14 № 14-109

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 25.08.15 № 330

СУТЬ СПОРУ:

29.01.16 до господарського суду Запорізької області звернулось публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі ПАТ НАК Нафтогаз України) з позовною заявою про стягнення з комунального підприємства Токмак теплоенергія Токмацької міської ради (надалі КП Токмак теплоенергія) за договором купівлі-продажу природного газу від 27.12.13 № 908/14-ТЕ-13 заборгованості в сумі 2 488 705,95 грн., з якої: 860 837,69 грн. основний борг, 563 224,35 грн. пеня, 80 824,88 грн. 3% річних та 983 819,03 грн. індексу інфляції.

29.01.16 автоматизованою системою документообігу суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено позовну заяву ПАТ НАК Нафтогаз України до розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 29.01.16 судом порушено провадження у справі № 908/258/16, якій присвоєно № провадження 17/11/16. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 24.02.16.

У звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача ухвалою від 24.02.16 судом відкладено розгляд справи на 28.03.16.

Ухвалою від 28.03.16 судом продовжено строк вирішення спору на 15 днів до 13.04.16, розгляд справи відкладено на 06.04.16.

В судовому засіданні 06.04.16 судом оголошено перерву до 11.04.16.

За заявою представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 11.04.16, на підставі ст. ст. 821, 85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Судом повідомлено представників сторін про дату складення повного рішення.

Позивач підтримав заявлені вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, пояснював наступне. 27.12.13 між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу природного газу № 908/14-ТЕ-13, на виконання умов якого позивач в період з січня по квітень, з жовтня по грудень 2014 р. поставив відповідачу природний газ на загальну суму 4 436 400,92 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Однак, зобовязання щодо оплати поставленого газу відповідач виконав з порушенням встановленого договором строку оплати. Отже, у звязку з порушенням відповідачем строків виконання основного зобовязання, позивачем нараховано відповідачу 563 224,35 грн. пені, 80 824,88 грн. 3 % річних та 983 819,03 грн. індексу інфляції. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 860 837,69 грн. суми основного боргу. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11-16, 258, 525, 526, 530, 611, 625, 712 ЦК України та ст.ст. 193, 216-217, 231, 264-265 ГК України позивач просить суд позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та у доповненні до відзиву вказує, що прострочення виконання зобовязання відбулось з поважних причин, обєктивних та субєктивних обставин, у т.ч. внаслідок несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію всіма категоріями споживачів. Також КП Токмак теплоенергія заперечує щодо розрахунків позивача, вважає, що позивач при здійсненні розрахунків невірно визначив кількість днів прострочення та помилково зарахував день здійснення оплати до дня суми боргу без врахування часткової оплати відповідачем. Крім того, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України до 137 693,87 грн., що складає 25% від 550 775,48 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

27.12.13 між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (Продавець) та комунальним підприємством Токмак теплоенергія Токмацької міської ради (Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 908/14-ТЕ-13 з додатковими угодами, за умовами якого (п. 1.1. договору) Продавець зобовязався передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ (…), а Покупець зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2. договору (в редакції додаткової угоди від 30.04.14 № 2) газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 3.4. договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобовязався надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязався повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.14, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11. договору).

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Згідно із ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи № 908/258/16, на виконання умов спірного договору купівлі-продажу, ПАТ НАК Нафтогаз України в період з січня 2014 р. по квітень 2014 р., з жовтня 2014 р. по грудень 2014 р. передало, а відповідач прийняв імпортований природний газ на загальну суму 4 436 400,92 грн.

Факт здійснення поставки газу відповідачу на вказану суму підтверджується належним чином засвідченими копіями актів приймання-передачі природного газу, а саме: від 31.01.14 на суму 3 097,56 грн., від 31.01.14 на суму 1 021 168,16 грн., від 28.02.14 на суму 843 446,86 грн., від 28.02.14 на суму 2 566,03 грн., від 31.03.14 на суму 1 726,84 грн., від 31.03.14 на суму 570 096,38 грн., від 30.04.14 на сум 99,49 грн., від 30.04.14 на суму 153 380,62 грн., від 31.10.14 на суму 185 727,03 грн., від 30.11.14 на суму 756 878,63 грн., від 31.12.14 на суму 898 213,32 грн., які містяться в матеріалах цієї справи.

Згідно із п. 6.1. договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали цієї справи свідчать, що відповідач взяті на себе договірні зобовязання належним чином не виконав, а саме: порушив умови договору щодо проведення розрахунків.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 860 837,69 грн.

Як свідчить доданий позивачем до матеріалів цієї справи розрахунок заборгованості відповідача, станом на час звернення ПАТ НАК Нафтогаз України з позовом до суду, відповідачем повністю сплачено заявлену до стягнення суму основного боргу в розмірі 860 837,69 грн. Даний факт не заперечувався представником позивача в ході розгляду цієї справи та підтверджувався відповідачем.

Так, зокрема, як свідчить підписаний уповноваженими особами сторін ОСОБА_2 звірки взаємних розрахунків за договором від 27.12.13 № 908/14-ТЕ-13, сума 860 837,69 грн. була сплачена 10.12.15 згідно та у відповідності із спільним протокольним рішенням від 03.12.15 про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 26/2 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України (та зведеним реєстром до протоколу). Також про оплату вказаної суми свідчить надана суду належним чином засвідчена копія платіжного доручення № 8 від 07.12.15 про сплату 860 837,69 грн. (проведена банком 10.12.15).

Отже, матеріали цієї справи свідчать, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 860 837,69 грн. основного боргу заявлені ПАТ НАК Нафтогаз України безпідставно. У звязку з чим, судом відмовляється у задоволенні вимог в цій частині.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобовязання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобовязаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобовязання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у ГК України, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у разі невиконання Покупцем пункту 6.1. цього договору він зобовязався сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

З огляду на викладене, за порушення відповідачем строку оплати поставленого газу позивачем заявлено до стягнення 563 224,35 грн. пені за період з 15.02.14 по 26.11.15.

Факт прострочення відповідачем зобовязання з оплати поставленого газу матеріалами справи № 908/258/16 доведено й визнано відповідачем.

Положеннями п. 1.4. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.13 № 14 визначено, що з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості суми пені, останній здійснює нарахування пені за період прострочення, в т.ч. включаючи дати здійснених відповідачем оплат.

Отже, за розрахунком суду, який здійснено з урахуванням положень п. 1.4. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.13 № 14, сума пені становить 545 999,55 грн. У звязку з чим, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення суми пені в розмірі 545 999,55 грн. В іншій частині вимог про стягнення суми пені судом відмовляється через необґрунтованість.

Слід зазначити, що розрахунок пені судом здійснено за допомогою компютерної програми «ЗАКОНОДАВСТВО».

Відповідачем в ході розгляду цієї справи заявлено клопотання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача до 137 693,87 грн.

Позивач проти заявленого відповідачем клопотання заперечив повністю.

Обґрунтовуючи своє клопотання відповідач вказує, що заборгованість утворилась внаслідок поважних причин: несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію всіма категоріями споживачів, не відповідності фактичній вартості теплової енергії. Згідно з даними звіту про фінансові результати КП Токмак теплоенергія непокритий збиток за 2013 рік складає 11 тис. грн., за 2014 рік 1 409,00 тис. грн., за 2015 рік 2 600,20 тис. грн. Отже, як вказує відповідач, підприємство є збитковим і розмір збитків збільшується. При цьому, стягнення з підприємства пені є непосильним тягарем, сплата якого безперечно призведе до використання коштів не за призначенням, що позбавить можливості фінансувати нагальні потреби підприємства, поставить під загрозу працездатність систем теплопостачання, їх технічний стан, безпечну експлуатацію і, відповідно, встановлення гарантій безпеки життя та здоровя населення.

Розглядаючи клопотання відповідача про зменшення розміру пені суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (ч.1). Якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (ч.2).

Пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 18 визначено, що вирішуючи, в т.ч. й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в т.ч. вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Таким чином, враховуючи тривалий час належного невиконання відповідачем прийнятого на себе зобовязання з оплати поставленого газу, поведінку винної сторони (у т.ч. вжиття чи не вжиття нею заходів до виконання зобов'язання), винятковість випадку, умов договору щодо оплати газу (умовами спірного договору від 27.12.13 сторони обумовили оплату прийнятого газу не після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, а з відстроченням платежу до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місцем поставки газу), а також майнові інтереси обох сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені.

Також, судом враховано, що надані КП Токмак теплоенергія до справи Звіти про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) форми № 2 за 2013-2015 р.р. не містять відмітки про прийняття кожного з таких звітів контролюючим органом. А тому, надані суду звіти не можуть бути прийняті як належні та допустимі докази тяжкого (скрутного) фінансового стану підприємства відповідача чи того, що таке підприємство є збитковим.

Більш того, відповідачем не надано суду доказів того, що саме вказані звіти, у відповідній редакції, були надані в електронному вигляді відповідному контролюючому органу і такий контролюючий орган прийняв звіти у тій редакції, які надані господарському суду.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

З огляду на викладене, за порушення відповідачем строку оплати поставленого газу позивачем заявлено до стягнення 80 824,88 грн. 3% річних за період з 15.02.14 по 26.11.15 та 983 819,03 грн. індексу інфляції за період з лютого 2014 року по вересень 2015 року.

За розрахунком суду (розрахунок 3% річних судом здійснено за допомогою компютерної програми «ЗАКОНОДАВСТВО»), розмір 3 % річних, з урахуванням наведених вище положень п. 1.4. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.13 № 14, становить 76 480,99 грн.

Отже, вимоги в цій частині задовольняються судом частково в сумі 76 480,99 грн. В іншій частині вимоги про стягнення 3% річних відхиляються через необґрунтованість.

За змістом п. 3.2. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.13 № 14, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

На підставі викладеного, за розрахунком суду, який здійснено у відповідності до положень Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.13 № 14 (та за допомогою компютерної програми «ЗАКОНОДАВСТВО»), сума індексу інфляції становить 865 157,85 грн., що нарахована за період з березня 2014 року по вересень 2015 року.

Отже, вимоги в цій частині задовольняються судом частково в сумі 865 157,85 грн. індексу інфляції. В іншій частині вимоги про стягнення індексу інфляції відхиляються через необґрунтованість.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір у розмірі 22 314,58 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 21, 42, 43, 45, 22, 33, 34, 49, 69, 82, 821, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства Токмак теплоенергія Токмацької міської ради (71701, Запорізька обл., м. Токмак, вул. Шевченка, буд. 45-а, ) на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ) 545 999 (пятсот сорок пять тисяч девятсот девяносто девять) грн. 55 коп. пеня, 76 480 (сімдесят шість тисяч чотириста вісімдесят) грн. 99 коп. 3% річних, 865 157 (вісімсот шістдесят пять тисяч сто пятдесят сім) грн. 85 коп. індексу інфляції та 22 314 (двадцять дві тисячі триста чотирнадцять) грн. 58 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 13.04.16.

Суддя В.Л. Корсун