КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2016 р. Справа№ 6/308

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Кропивної Л.В.

за участю представників:

від прокуратури- представник не прибув;

від позивача - Лебах О.О., довіреність № 30 від 05.10.2015;

від відповідача - Пінтов В.В., довіреність № б/н від 08.10.2015;

від третьої особи - Лебах О.О., довіреність №03-3/08 від 11.01.2016,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" на ухвалу господарського суду міста Києва від 25.01.2016 про відстрочення виконання судового рішення у справі №6/308 (суддя Ковтун С.А.) за позовом Ужгородського транспортного прокурора в інтересах держави в особі державного авіаційного підприємства "Карпати-Авіа" МНС України до товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерства надзвичайних ситуацій України про стягнення 255 850,51 грн. та зобов'язання повернути вертоліт.

ВСТАНОВИВ:

Ужгородський транспортний прокурор в інтересах держави в особі державного авіаційного підприємства "Карпати-Авіа" МНС України звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" 255850,51 грн. та зобов'язання повернути вертоліт МІ-8МТ, заводський № 94698, позивачу у технічно справному стані відповідно до акту приймання-передачі.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.09.2009, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2011 та постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2011, позов задоволено повністю.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.06.2012 задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" та змінено спосіб та порядок виконання рішення господарського суду міста Києва від 10.09.2009 у справі № 6/308 щодо зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" повернути вертоліт МІ-8МТ, заводський № 94698, державному авіаційному підприємству "Карпати-Авіа" МНС України у технічно справному стані відповідно до акту прийому-передачі протягом 10 (десяти) днів з набрання рішенням суду законної сили, шляхом стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" на користь державного авіаційного підприємства "Карпати-Авіа" МНС України 5196450 грн., що становлять вартість вертольоту МІ-8МТ, заводський № 94698.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2012 вказану ухвалу скасовано, у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" про зміну способу виконання рішення суду у справі № 6/308 відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.10.2012 вказану постанову залишено без змін.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.12.2012 задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" та змінено спосіб та порядок виконання рішення господарського суду міста Києва від 10.09.2009 у справі № 6/308 щодо зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" повернути вертоліт МІ-8МТ, заводський № 94698, державному авіаційному підприємству "Карпати-Авіа" МНС України у технічно справному стані відповідно до акту прийому-передачі протягом 10 (десяти) днів з набрання рішенням суду законної сили, шляхом стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" на користь державного авіаційного підприємства "Карпати-Авіа" МНС України 5196450 грн., що становлять вартість вертольоту МІ-8МТ, заводський № 94698.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2013 ухвалу господарського суду міста Києва від 24.12.2012 скасовано, у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.07.2013 постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2013 скасовано, а ухвалу господарського суду міста Києва від 24.12.2012 залишено без змін.

На виконання ухвали господарського суду міста Києва від 24.12.2012, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.07.2013, видано наказ.

Державне авіаційне підприємство "Карпати-Авіа" 25.02.2015 звернулося до господарського суду міста Києва з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Так, позивач просив змінити стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" на користь державного авіаційного підприємства "Карпати-Авіа" МНС України 5196450 грн., що становлять вартість вертольоту МІ-8МТ, заводський № 9469, на зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" повернути вертоліт МІ-8МТ, заводський № 94698, державному авіаційному підприємству "Карпати-Авіа" МНС України у технічно справному стані відповідно до акту прийому-передачі протягом 10 (десяти) днів з набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.03.2015 у задоволенні заяви державного авіаційного підприємства "Карпати-Авіа" відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 ухвалу господарського суду міста Києва від 19.03.2015 скасовано повністю; задоволено заяву державного авіаційного підприємства "Карпати-Авіа" про зміну способу та порядку виконання рішення суду та зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" повернути державному авіаційному підприємству "Карпати-Авіа" вертоліт МІ-8МТ, заводський № 94698 у технічно справному стані відповідно до акту приймання-передачі протягом 10 (десяти) днів з набрання постановою суду законної сили.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.12.2015 залишено без змін вказану постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" звернулося до господарського суду міста Києва з заявою про відстрочку виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015 на 12 місяців.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.01.2016 у справі №6/308 товариству з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" відмовлено у задоволенні заяви про відстрочення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015.

Ухвала суду мотивована тим, що боржником не доведено наявності обставин, які ускладнюють та роблять неможливим виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 25.01.2016 у справі №6/308 скасувати та прийняти нову, якою заяву про відстрочку виконання рішення задовольнити.

В обґрунтування даної апеляційної скарги відповідач посилається на неможливість на даний час повернення вертольоту, оскільки він знаходиться поза межами митної території України, а саме - на Коморських островах.

За доводами відповідача, тільки організація та здійснення доставки майна морським транспортом займе приблизно чотири місяці.

Також, апелянт зазначає, що вертоліт знаходиться в несправному технічному стані та потребує складного ремонту, який неможливо виконати на Коморських островах, а пошук необхідних запасних частин, ремонтних спеціалізованих організацій та власне ремонт вертольота займе від 6 до 8 місяців.

Крім цього, як вказує апелянт, відповідно до домовленостей про надання послуг вертольотом на Коморських островах уряд цієї держави зобов'язувався профінансувати повернення вертольоту в Україну. Однак, наразі такого фінансування відповідач не отримав. Своїх власних коштів, які б дозволили доставити майно в Україну та відремонтувати вертоліт, відповідач не має. Відповідач звернувся до уряду Коморських островів з проханням профінансувати повернення вертольоту та до засновників з проханням про надання додаткових фінансових інвестицій для виконання судового рішення про передачу майна позивачу у справному технічному стані.

Представник апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні 04.04.2016 надав пояснення, якими підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача та третьої особи надав пояснення, яким просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду - без змін.

Прокуратура не скористалася правом на участь свого представника в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань від прокуратури до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін та прокуратури не визнавалася обов'язковою, певних пояснень суд не витребував.

За наведених обставин, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Згідно ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Статтею 33 Закону України "Про виконавче провадження" також передбачено відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, а саме: за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу й порядку виконання.

Відповідно до пункту 7.1.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Пунктом 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" передбачено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як вже зазначалося, в обґрунтування необхідності відстрочення виконання судового рішення відповідач посилається на те, що організація та здійснення доставки майна морським транспортом займе приблизно чотири місяці, при цьому заявник вказує на відсутність коштів на його повернення, а також необхідність проведення ремонту вертольоту.

Колегія суддів, розглянувши матеріали даної справи дійшла висновку про те, що наведені відповідачем обставини не засвідчують неможливості або ускладнення виконання рішення місцевого господарського суду в даній справі і не є винятковими в розумінні статті 121 ГПК України.

Так, з моменту прийняття судом рішення, яким було зобов'язано відповідача повернути позивачу вертоліт пройшло сім років.

Відповідач протягом вказаного часу звертався до суду з заявами про зміну способу та порядку виконання рішення з повернення майна на стягнення коштів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.12.2012 заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" про зміну способу та порядку виконання рішення задоволено, змінено спосіб та порядок виконання рішення з зобов'язання повернути вертоліт МІ-8МТ, державному авіаційному підприємству "Карпати-Авіа" МНС України на стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" на користь державного авіаційного підприємства "Карпати-Авіа" МНС України 5196450 грн., що становлять вартість вертольоту МІ-8МТ, заводський № 94698.

Проте, відповідачем і в такий спосіб рішення виконано не було.

Слід зазначити, що тяжкий фінансовий стан підприємства не може бути підставою для звільнення відповідача від обов'язку виконання рішення.

Окрім того, частина 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх зобов'язань контрагентом боржника, відсутність у боржника необхідних коштів.

Тяжкий його фінансовий стан також не є підставою для відстрочення виконання рішення.

Такої ж правової позиції дотримується Вищий господарський суд України, про що зазначено, зокрема, у постановах від 20.03.2007 р. по справі №16/242/06, від 24.03.2009р. по справі №10/1994 та багатьох інших.

Стосовно доводів апелянта про неможливість на даний час повернення вертольоту, оскільки він знаходиться в несправному стані поза межами митної території України, а саме - на Коморських островах, слід зазначити наступне.

По перше, відповідачем не доведено того, що після спливу 12 місяців (строк на який заявник просить відстрочити виконання рішення суду) він буде в змозі повернути вертоліт на територію України.

Як вже було зазначено, відповідачем вказану дію з повернення даного майна не було виконано протягом семи років.

Докази того, що по спливу 12 місяців Урядом Коморських островів буде здійснено фінансування для повернення вертольоту також апелянтом надані не були.

Також, апелянтом не доведено наявності певних пошкоджень вертольоту. До того ж, жодним чином не обґрунтовано, що навіть наявність існуючих пошкоджень якимось чином заважає поверненню вертольоту на територію України (повернення здійснюється не його власним ходом).

В контексті доводів апелянта про те, що доставка вертольота морським транспортом здійснюватиметься приблизно 4 місяці, слід зазначити, що доставка вертольоту на Коморські острови була здійснена літаком. Зараз, за поясненнями апелянта, вертоліт знаходиться в міжнародному аеропорту, а отже він може бути доставлений у той самий спосіб - літаком. Відсутність для цього коштів у підприємства, як було зазначено вище, не може бути підставою для відстрочення виконання рішення. При цьому, апелянтом не доведено одержання ним найближчим часом коштів та вчинення власне апелянтом дій з пошуку транспорту по доставці вертольоту.

З огляду на викладене, відповідачем не доведено наявності обставин, які ускладнюють та роблять неможливим виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2015.

При цьому, судом враховуються права позивача, які порушуються тривалим невиконанням відповідачем судового рішення.

Згідно ст. 124 Конституції України, ст. ст. 4-5, 115 Господарського процесуального кодексу України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення є обов'язковими до виконання усіма органами, громадянами та юридичними особами на всій території України.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду". Також, зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2012 р. "Рисовський проти України" суд повторив, що виконання остаточного рішення суду, розглядається як невід'ємна частина суду в розумінні ст. 6 Конвенції.

У рішенні від 17.05.2005р. по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також, в контексті тривалого невиконання рішення суду та намагань апелянта до затягування виконання (не вчинення реальних дій з виконання протягом 7 років) слід зазначити про недопущення порушення принципу «юридичної визначеності», який є одним із основоположних аспектів верховенства права та вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилося під сумнів. (Рішення ЄСПЛ "Желтяков проти України", "Брумареску проти Румунії"). Так, ще рішенням від 10.09.2009 суд зобов'язав відповідача повернути вертоліт протягом 10 днів після набрання рішенням законної сили. Це рішення залишено без змін при перегляді в апеляційному та касаційному порядку.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України рішення суду по даній справі, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення без задоволення заяви відповідача про відстрочку виконання рішення суду.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 25.01.2016 у справі №6/308 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника -відповідача у справі.

3. Матеріали справи №6/308 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

Л.В. Кропивна