ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Справа № 905/2572/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Вовка І.В. (головуючого, доповідача),

Нєсвєтової Н.М.,

Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2016 року у справі № 905/2572/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тера-Д" до товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" про стягнення заборгованості та зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" до товариства з обмеженою відповідальністю "Тера-Д" про стягнення штрафу,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 160 965,60 грн., пені в сумі 8 048,28 грн., 3% річних в сумі 2 844,46 грн. та 27 322,35 грн. інфляційних сум у зв'язку з невиконанням зобов'язання з оплати одержаного товару на підставі договору поставки від 28.11.2014 року № ДУ-2014/471-КП.

До прийняття рішення по справі позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог в частині нарахування 3% річних, в якій він просив стягнути з відповідача 3% річних в сумі 3 598,57 грн.

У свою чергу відповідач звернувся до господарського суду Донецької області із зустрічною позовною заявою до позивача за первісним позовом про стягнення штрафних санкцій в сумі 8 048,28 грн. у зв'язку з порушенням строків поставки товару за договором поставки від 28.11.2014 року № ДУ-2014/471-КП.

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.12.2015 року (суддя Бойко І.А.) первісний позов задоволено та стягнуто з ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" на користь ТОВ "Тера-Д" заборгованість у сумі 160965,60 грн., 3% річних у сумі 3598,57 грн., 27322,35 грн. інфляційних сум, пеню у сумі 8048,28 грн., а в зустрічному позові відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2016 року (судді Чернота Л.Ф., Склярук О.І., Колядко Т.М.) зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі відповідач за первісним позовом вважає, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ними рішення скасувати, зустрічний позов задовольнити, а в первісному позові відмовити.

У відзиві на касаційну скаргу позивач за первісним позовом вважає, що судові рішення у справі є законними та просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що 28.11.2014 року між ТОВ "Тера-Д" (постачальник) та ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" (покупець) було укладено договір поставки № ДУ-2014/471-КП, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (надалі - продукція), в асортименті, кількості, в строки, за ціною і з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі і специфікаціях, які є невід'ємними частинами до цього договору, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити поставлену в його власність продукцію.

Умовами п. 4.1. договору передбачено, що поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристики і в строки, погоджені сторонами в специфікаціях до договору.

Пункт 4.2. договору містить умови поставки продукції - DDP, відповідно "Інкотермс - 2010", з урахуванням умов і застережень, що містяться в цьому договорі та/або відповідних специфікаціях до договору.

Згідно з п. 4.3. договору продавець зобов'язаний надати покупцю наступні документи: рахунок, податкову накладну, видаткову накладну, відповідні товарно-супровідні накладні (залізнична/товарно-транспортна накладна), сертифікат якості та/або паспорт, сертифікат відповідності (у випадку, якщо продукція підлягає обов'язковій сертифікації), інструкцію з експлуатації, технічну документацію.

За п. 4.5. договору покупець вправі затримати оплату за продукцію при не наданні і/або несвоєчасному наданні оригіналів рахунків, податкових накладних, а також інших документів, надання або передача яких постачальником є обов'язковою в силу договору, при цьому покупець не несе відповідальності за таку затримку оплати.

Пунктом 4.7. договору визначено, що датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних товарно-супровідних документах, наданих постачальником.

Загальна сума договору визначається загальною сумою усіх специфікацій, але не більше 999 000 грн. з ПДВ, та може бути збільшена згідно з додатковими угодами до договору (п. 5.1. договору).

Умовами п. 5.2. договору передбачено, що ціни на поставлену постачальником продукцію встановлюються сторонами у відповідності до специфікацій до цього договору.

Розрахунки за поставлену постачальником продукцію здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 (п'яти) робочих днів з 60 (шістдесятого) календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови поставлення постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 цього договору (п. 5.4. договору).

Пунктом 6.2 договору визначено, що у разі не поставки (у тому числі, недопоставки недостатньої та/або некомплектної) продукції або поставки (у тому числі, недопоставки недостатньої та/або некомплектної) продукції з порушенням строків, передбачених у договорі або відповідній специфікації, постачальник, за письмовою вимогою покупця, сплачує покупцю неустойку у вигляді штрафу в розмірі 5% від вартості продукції, що поставляється за відповідною специфікації. У разі порушення постачальником своїх зобов'язань згідно з цим пунктом понад 10 (десять) календарних днів, постачальник додатково, за письмовою вимогою покупця, сплачує неустойку у розмірі 0,1% від вартості не поставленої (недопоставленої недостатньої і/або некомплектної) продукції або поставленої (допоставленої недостатньої і/або некомплектної) продукції з порушенням строків, за кожний день прострочення. Крім цього, постачальник відшкодовує всі збитки покупця, завдані затримкою виконання постачальником зобов'язань за договором.

Відповідно до п. 6.8. договору в разі несвоєчасної оплати продукції покупець, на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати від вартості своєчасно не оплаченої продукції, проте не більше 5% від вартості своєчасно не оплаченої продукції.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2015 року, але у будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (п. 8.1. договору).

Сторонами було підписано специфікацію від 28.11.2014 року на загальну суму 160 965,60 грн. до договору поставки, відповідно до якої узгоджено найменування, кількість, ціну продукції та визначено строк поставки до 25.12.2014 року.

На виконання умов зазначеного договору позивач за первісним позовом поставив відповідачу за первісним позовом продукцію на загальну суму 160 965,60 грн., підтверджується, зокрема, видатковою накладною від 29.12.2014 року № РН-000303 та товарно-транспортною накладною від 29.12.2014 року № 2 9/12-2, проте покупцем отриману продукцію оплачено не було.

Предметом даного судового розгляду є вимоги за первісним позовом постачальника до покупця про стягнення заборгованості, пені, 3 % річних та інфляційних сум у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання з оплати одержаного товару за спірним договором та зустрічні вимоги покупця до постачальника про стягнення штрафних санкцій у зв'язку з несвоєчасним виконанням зобов'язання щодо поставки товару за цим договором.

Висновок судів попередніх інстанцій про задоволення первісного позову про стягнення заборгованості, пені, 3 % річних та інфляційних сум обґрунтовано доведеністю обставин невиконання покупцем зобов'язання з оплати вартості поставленого товару, та відмову в зустрічному позові про стягнення штрафу мотивовано недоведеністю правових підстав для його стягнення, оскільки всупереч вимогам ст. 688 Цивільного кодексу України покупцем після отримання товару жодних претензій щодо строків поставки до постачальника не заявлялося.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судами обох інстанцій встановлено, що відповідач за первісним позовом взяті на себе зобов'язання за договором з оплати поставленого товару не виконав, тобто не провів розрахунків у повному обсязі у визначений п. 5.4 договору та п. 2 специфікації строк (протягом п'яти робочих днів з шістдесятого календарного дня з дати поставки відповідної продукції) і має перед позивачем заборгованість в сумі 160965,60 грн., на яку було правомірно нараховано пеню, 3% річних та інфляційні суми за спірний період.

Водночас, ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України, та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, а тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє покупця від обов'язку сплатити грошові кошти за поставлений товар (аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду України від 29.09.2009 року № 37/405).

Таким чином, висновок суду першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, про задоволення первісного позову про стягнення заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних сум грунтується на матеріалах справи і вимогах закону.

У той же час, дійшовши висновку про відмову в зустрічному позові про стягнення з позивача за первісним позовом штрафу за порушенням строку поставки товару, суди не дослідили умов договору та специфікації до нього щодо визначення сторонами строку поставки товару і не з'ясували чи було порушено такий строк постачальником, а відтак і не встановили наявність чи відсутність правових підстав для нарахування штрафних санкцій згідно з п. 6.2 договору у зв'язку з його порушенням.

Разом з цим, застосовуючи ст. 688 ЦК України як підставу для відмови в зустрічному позові про стягнення штрафних санкцій за порушення строків поставки продукції у зв'язку з тим, що покупцем при отриманні товару не заявлялися претензії щодо неналежності виконання постачальником договірних зобов'язань, суди обох інстанцій не врахували, що наведена норма регулює відносини сторін у разі порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, а не строків його поставки.

Отже, під час вирішення зустрічного позову судами попередніх інстанцій було порушено і неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, не з'ясовано всіх фактичних обставини справи, що мають значення для вирішення спору, та в порушення ст. 43 ГПК України не надано їм належної правової оцінки.

За таких обставин, оскаржені судові рішення в частині зустрічного позову не можна визнати законними й обгрунтованими, і тому вони в цій частині підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції,

Під час нового розгляду справи в зазначеній частині суду необхідно врахувати наведене та вирішити спір з дотриманням вимог закону.

Разом з тим, в решті постанова апеляційного суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і тому підлягає залишенню без змін.

З огляду наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2016 року і рішення господарського суду Донецької області від 02.12.2015 року в частині зустрічного позову та розподілу судових витрат скасувати, і справу № 905/2572/15 в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

В решті постанову Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2016 року залишити без змін.

Головуючий суддя І.Вовк

Судді Н.Нєсвєтова

Л.Стратієнко