ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 р. Справа № 923/142/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі Івлевій В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 (місцезнаходження АДРЕСА_1, код платника податків НОМЕР_1)

до Публічного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів" ( місцезнаходження 73000, м.Херсон вул.Червонопрапорна,26, )

про стягнення 22 244,64 грн. - середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку за період з 21.03.2014р. по 01.10.2015р.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1

від відповідача - не прибули

в с т а н о в и в:

16 лютого 2016р. ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 - в подальшому Позивач) звернулась до господарського суду Херсонської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів" ( місцезнаходження: м.Херсон, вул.Червонопрапорна, 26, - в подальшому-Відповідач) про стягнення 22 244,64 грн. середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку за період з 21.03.2014р. по 01.10.2015р.

Ухвалою від 17.02.2016р. суд прийняв позовну заяву, порушив провадження у справі та призначив справу до розгляду, зобов'язав позивача надати письмові пояснення причин звернення до господарського суду з позовом лише 16 лютого 2016р., довідку про середній заробіток без урахування податків та зборів, відповідача - письмовий відзив на позов з документальним обґрунтуванням викладених в ньому обставин, копії статутних та реєстраційних документів.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, ухвала про призначення засідання направлена сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У зв'язку з хворобою судді розгляд справи призначений на 14.03.2016р. не відбувся.

В судове засідання 29.03.2016р. Відповідач не прибув, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, ухвала про відкладення розгляду справи направлена рекомендованим листом. Відповідач листом від 10.03.2016р. № 010/177 надіслав пояснення, якими просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення Позивачем строків для звернення до суду.

Позивач, не погоджуючись з наданим письмовим поясненнями відповідача, надав до суду оригінал позовної заяви, що подавалась ним до Комсомольського районного суду м.Херсона 04.12.2015 року як доказ причин звернення до господарського суду з позовом лише 16 лютого 2016 року.

Відповідно до ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, неподання витребуваних доказів, необхідність витребування нових доказів.

За таких обставин ухвалою від 29.03.2016р. суд відклав розгляд справи на 08.04.2016р., зобов'язав позивача надати довідку про середній заробіток без урахування податків та зборів, відповідача - письмовий відзив по суті позовних вимог з документальним обґрунтуванням викладених в ньому обставин, копії статутних та реєстраційних документів.

Позивачем 06.04.2016р. до суду надана довідка від 31.03.2016р. № 030/238, видана ПАТ "Херсонський завод карданних валів" про те, що середньоденна заробітна плата Позивача без урахування податків та зборів становить 46,76 грн.

Стаття 4-3 ГПК України встановлює, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Принцип змагальності є визначальним принципом судового процесу взагалі та господарського зокрема. Відповідно до ст. 129 Конституції України змагальність віднесено до основних засад судочинства.

Змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватися на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи обстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень, звільнення суду від обов'язку збирання доказів.

Принцип змагальності вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав, тобто обумовлює мотивацію поведінки сторін під час розгляду справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, активно впливають на судову діяльність, оскільки їхні розпорядчі волевиявлення можуть бути обов'язковими для суду.

Для надання можливості відповідачу висловити свою правову позицію стосовно поданої позивачем заяви про збільшення суми стягнення, суд ухвалами відкладав розгляд справи.

В судовому засіданні 08.04.2016р. Позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач з невідомих причин свого представника для участі у судовому засіданні не направив. Суд розглядає справу за наявними у ній документами, керуючись приписами ст.75 Господарського процесуального кодексу (ГПК) України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши Позивача, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до наказу №13 від 13.09.2011р. Позивач була прийнята на роботу в Публічне акціонерне товариство «Херсонський завод карданних валів» на посаду інженера з організації та нормування праці у відділ праці та заробітної плати.

Позивач звільнилася з ПАТ «ХЗКВ» 03.06.2013р., про що видано наказ № 20 від 03.06.2013р. У день звільнення з роботи відповідач повинен був провести остаточний розрахунок, але відмовився, внаслідок відсутності грошових коштів.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.04.2014 р. з Відповідача на користь Позивача стягнуто компенсацію - середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 03.06.2013 року по 20.03.2014 року у розмірі 9480 грн. 10 коп.

02.10.2015 року Позивачем отримана залишкова сума заборгованості по заробітний платі в розмірі 2619 грн, але суму середнього заробітку за час затримки по день фактичного остаточного розрахунку, а саме с 21.03.2014 р. по 01.10.2015 р. Відповідач не заплатив.

Позивач вважає дії ПАТ «ХЗКВ» незаконими, оскільки у відповідності з ч.І ст. 116 КзпП України виплата всіх сум, що належить працівникові від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підпріємство згідно з ч.І ст. 117 КзпП України повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

На день пред'явлення позову до суду Позивач вважає, що сума середнього заробітку, яку Відповідач зобов'язаний сплатити на користь Позивача складає за період з 21.03.2014 р. по 01.10.2015р. за 383 дні ( днів не проведення остаточного розрахунку) х 58,08 грн. ( середньоденна заробітна плата) = 22 244 грн. 64 коп. Розрахунок позовних вимог наведений у тексті позовної заяви.

04.12.2015 р. Позивач звернулась до Комсомольського районного суду м. Херсона із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні.

Ухвалою Комсомольського районного суду м.Херсона від 06.01.2016 р. враховуючи те, що відносно ПАТ «Херсонський завод карданних валів» порушено процедуру банкротства, позов до ПАТ «Херсонський завод карданних валів», провадження по справі закрито.

Зазначені у позові обставини підтверджуються доданими до заяви документами, а саме довідкою про середню заробітну плату, копією судового рішення у справі № 667/2118/14-ц від 07 квітня 2014р., копією ухвали Комсомольського районного суду у справі № 667/9521/15-ц від 06.01.2016р., копією платіжного доручення № 3112 від 02.10.2015 р., копіями паспорта, трудової книжки, довідки про ідентифікаційний код.

Позивачем надано копію платіжного доручення від 02.10.2015р. № 3112 (а.с.10), яким підтверджується, що ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні здійснила перерахунок грошових коштів в сумі 2 619грн. ОСОБА_1 На платіжному дорученні у нижньому правому курту міститься штамп про дату фактичної банківської операції - 06.10.2016р. Отже, зазначене платіжне доручення свідчить про те, що остаточна виплата заборгованості із заробітної плати ОСОБА_1 здійснена фактично 06.10.2015р., а не 02.10.2015р.

Статті 233, 234 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) встановлюють, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу справа № 1-5/2012 від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012: «.... для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Відповідно до платіжного доручення № 3112 від 02.10.2015р. заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 в сумі 2619,00 грн. була виплачена в повному обсязі ВДВС Комсомольського РУЮ м. Херсона фактично лише 06.10.2015р.

Позивачем надано примірник позовної заяви (звернення) до Комсомольського районного суду м.Херсона 04.12.2015 року (а.с.25), на якому міститься оригінальний відбиток печатки канцелярії Комсомольського районного суду м.Херсона. Отже, зазначений доказ свідчить про те, що Позивач звернулась з позовом до суду задовго до закінчення встановленого 3-місячного строку, встановленого ст.ст.233,234 КЗпП України.

Ухвалою Комсомольського районного суду м.Херсона від 06.01.2016 року (а.с.9, набрала законної сили 12.01.2016р. згідно відмітки суду) провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «Херсонський завод карданних валів» закрито, оскільки ухвалою від "05" травня 2014р. господарський суд Херсонської області порушив справу про банкрутство Відповідача, а за приписами пункту 4 ст. 10 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до Боржника, у тому числі вимоги про стягнення заробітної плати.

За таких обставин суд вважає спростованими заперечення Відповідача щодо пропуску Позивачем строку звернення до суду .

Судом враховується, що згідно ст. 115 Кодексу законів про працю України ( КзпП України) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За правилами п. 8 розділу 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995 р. № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно п. З розділу 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995 р. N100 Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Разом з тим, як зазначено в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.99р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Надана Позивачем ОСОБА_3 № 030/ 238 від 31.03.2016 року зазначає, що середньоденна заробітна плата Позивача складає 46,76грн. і розрахована вона бухгалтерією підприємства у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995 р. № 100, а тому безумовно включає «усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки», середньоденна заробітна плата без податків та зборів складає 46,76 грн.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено поняття і види доказів. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Статтею 33 ГПК України встановлено обов'язок доказування і подання доказів, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Докази мають бути належними і допустимими. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 35 ГПК України встановлено підстави звільнення від доказування та визначено, що обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Стаття 35 із змінами, внесеними згідно із Законами № 1076-VI від 05.03.2009, № 245-VII від 16.05.2013; в редакції Закону № 1226-VII від 17.04.2014.

Суд, приймаючи дане рішення, враховує приписи ст. 35 ГПК України та всі обставини, встановлені рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.04.2014 р. (а.с.8) про стягнення з Відповідача на користь Позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі, вважає преюдиційними фактами, що не потребують повторного доказування будь-якими засобами.

Так, зазначеним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.04.2014 р. встановлено розмір середньоденної заробітної плати Позивача - 46,70грн.

Зазначене рішення набрало законної сили.

Суд звертає увагу Позивача, що ним у розрахунку позовних вимог безпідставно зазначена сума середньоденного заробітку 58,08грн.

Отже, за період з за період з 21.03.2014 р. по 01.10.2015р. за 383 дні ( днів не проведення остаточного розрахунку) х 46,76 грн. ( середньоденна заробітна плата) = 17 909, 08 грн., а не 22 244 грн. 64 коп., як просить Позивач.

Відповідно до частини 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Згідно ст.5 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011р. № 3674 У1, Позивач звільнений від сплати судового збору. За таких обставин суд, повністю задовольняючи заявлений позов, стягує з відповідача в доход бюджету судових збір пропорційно розміру задоволених вимог, тобто, у розмірі 100 %.

Мінімальний розмір судового збору при поданні заяви до господарських судів України, відповідно до ст. 2 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011р. № 3674 У1, становить 1.5 % від суми позову, але не менше розміру мінімальної заробітної плати.

Сума позовних вимог становила 22 244,64грн. (100%), позов задовольняється частково в сумі 17 909, 08 грн. ( 80,51%). Отже, судовий збір стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, що становить ( 1378грн. х 80.51% ) = 1 109.43грн.

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення, роз'яснив порядок отримання судового рішення та його оскарження.

Керуючись ст. ст. 1, 2 , 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 116, 117 КЗпП України, ст. ст. 1, 10 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом , суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів" (місцезнаходження 73000, м.Херсон вул. Червонопрапорна,26 , ) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження АДРЕСА_1, код платника податків НОМЕР_1) компенсацію за час затримки розрахунку у сумі 17 909 ( Сімнацять тисяч дев'ятсот дев'ять ) гривень 08 коп.

3. У стягненні 4335, 56 грн. ( 22244,64 грн.- 17909.08грн. = 4335,56 грн.) відмовити.

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів" місцезнаходження 73000, м.Херсон вул. Червонопрапорна,26 , код ЄДРПОУ ) в доход спеціального фонду державного бюджету на р/р № 3002 в ГУДКСУ у Херсонській області МФО 852010 одержувач УДКСУ у місті Херсоні., призначення платежу - судовий збір код 03500045 судовий збір в сумі 1109 (Одна тисяча сто дев'ть ) гривень 43 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Херсонської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня підписання даного рішення, згідно ст. 93 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено

12.04.2016р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна