УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13.04.2016Справа № 910/6669/16
Суддя Дупляк О.М., розглянувши

позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "МІСЬКИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Оберемка Романа Анатолійовича

про зобов'язання вчинити дії та визнання зобов'язання припиненим

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Оберемка Романа Анатолійовича (далі - ПАТ "Міський комерційний банк" ) з позовними вимогами про зобов"язання вчинити певані дії та визнати зобов"язання припиненим.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1378 грн.

Згідно з пп. 2 п. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру окремо.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено не 9 (дев'ять), а 10 (десять) вимог немайнового характеру, адже у пункті 3 прохальної частини даної заяви заявлено дві вимоги, а саме: визнати припиненим кредитний договір № 947/980-ЮО від 10.04.2013, укладений між ПАТ "Міський комерційний банк" та ФОП ОСОБА_1 та визнати відсутнім у ПАТ "Міський комерційний банк" права на стягнення за кредитним договором № 947/980-ЮО від 10.04.2013.

Відтак за подання даного позову позивач повинен сплатити судовий збір у сумі 13 780,00 грн. Проте відповідно до квитанції № 9 від 02.12.2015 на суму 10 166, 03 грн. та квитанції № 56 від 30.03.2016 на суму 2 236, 00 грн., позивачем було сплачено судовий збір всього у сумі 12 402, 03 грн., що не відповідає встановленому розміру.

Неподання доказів сплати судового збору є підставою для повернення позовної заяви без розгляду на підставі п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд зазначає, що заявником порушено вимоги п. 2 ст. 57 ГПК України, згідно з яким до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, передбачених п.п.2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України. Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

З доданих до позовної заяви описів вкладення від 22.01.2016 та 29.03.2016 вбачається, що відповідачу було направлено "копії позовної заяви від 02.12.2015", проте позовна заява, направлена до суду, має іншу дату підписання. Отже, із наданих позивачем описів вкладень суд позбавлений можливості встановити, копії якого саме позову були направлені відповідачу.

Вказане позбавляє суд можливості перевірити факт дотримання заявником вимог ст. 56 ГПК України та достовірно встановити як сам факт направлення відповідачу копії позовної заяви поданої до суду та доданих до неї документів, так і факт направлення відповідачу копії саме позовної заяви поданої до суду, а не іншої.

За таких обставин, суд вважає, що заявником при подачі позову порушено положення п. 2 ст. 57 ГПК України, що є підставою у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України для повернення позовної заяви без розгляду.

За таких обставин, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику без розгляду.

Проте, суд звертає увагу заявника на те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути заявникові без розгляду.

Суддя О.М. Дупляк