ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р. Справа №926/1848/15

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача (скаржника) ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 обласного центру з гідрометеорології, вих.№40/14-08/ від 23.02.2016 року

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 09.02.2016 року (підписане 15.02.2016 року), cуддя Гончарук О.В.

у справі №926/1848/15

за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі Львівського регіонального структурного підрозділу державного підприємства обслуговування повітряного руху України, м. Львів

до відповідача ОСОБА_4 обласного центру з гідрометеорології, м. Чернівці

про стягнення заборгованості 1314,28 грн.

в с т а н о в и в :

рішенням Господарського суду Чернівецької області від 09.02.2016 року по справі №926/1848/15 позов Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі Львівського регіонального структурного підрозділу державного підприємства обслуговування повітряного руху України задоволено повністю: присуджено до стягнення на користь останнього з ОСОБА_4 обласного центру з гідрометеорології 1212,41 грн. основного боргу, 90,91 грн. пені, 10,96 грн. 3% річних та 1218 грн. судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач зобовязався оплачувати вартість комунальних послуг, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача не пізніше десяти банківських днів, після надання акту про відшкодування вартості комунальних послуг, рахунку і податкової накладної, враховуючи, що відповідач отримував зазначені документи, відтак, позивач правомірно звернувся з вимогою про стягнення з відповідача 1212,41 грн. заборгованості. При прийнятті рішення суд взяв до уваги умови договору №34 про відшкодування вартості комунальних послуг від 10 вересня 2013 року, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами. Поряд з тим, суд визнав підставними заявлені до стягнення суми пені, нарахованої відповідно до п.5.4 Договору, та 3% річних, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 обласний центр з гідрометеорології подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 09.02.2016 року по справі №926/1848/15 та прийняти нове рішення про відмову в позові. Зокрема, зазначає, що листом №6.4.17-379 від 18.02.2015 року позивач просив вважати договір №34 від 10 вересня 2013 року таким, що втратив чинність з 01.01.2015 року та запропонував укласти новий договір на інших умовах, а відповідач листом №41/14-08/142 від 10.03.2015 року погодився на припинення договору з 01.03.2015 року, однак не погодився на умови нового договору, у звязку з чим, вважає, що саме з 01.03.2015 року відносини між сторонами за договором №34 від 10 вересня 2013 року припинились, відтак вважає безпідставними позовні вимоги про стягнення з нього відшкодування вартості комунальних послуг за період з березня по вересень 2015 року на підставі вказаного договору. Так само безпідставним вважає і нарахування йому пені та 3% річних.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 09.02.2016 року по справі №926/1848/15 та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, наведених у запереченнях на апеляційну скаргу (вих.№6.3.4-689 від 25.03.2016 року). Зокрема, зазначав, що сторонами не досягнуто згоди щодо розірвання договору №34 від 10.09.2013 року, термін дії якого встановлено по 13.08.2016 року включно, відтак, останній був чинним у період, за який у відповідача виникла заборгованість з відшкодування комунальних послуг.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін (в тому числі скаржника), розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 10 вересня 2013 року між Львівським регіональним структурним підрозділом Украероруху (в тексті договору підприємство) та ОСОБА_4 обласним центром з гідрометеорології (в тексті договору споживач) укладено договір №34 про відшкодування вартості комунальних послуг, відповідно до умов якого, а саме: п.1.1 підприємство зобовязалося надавати споживачу доступ до користування комунальними послугами, перелік яких наводиться в Додатку №1 (а саме: вивезення твердих побутових відходів та прибирання службових приміщень та місць загального користування (коридору, санвузлів), а споживач зобовязався своєчасно здійснювати відшкодування частини витрат підприємства на споживання даних послуг згідно з умовами цього договору.

Згідно з п.4.1 Договору вартість відшкодування комунальних послуг за даним договором за період його дії з 01.09.2013 року по 31.12.2013 року становить 1522,72 грн. з ПДВ, в тому числі: вивезення твердих побутових відходів 40,00 грн. з ПДВ та прибирання службових приміщень та місць загального користування (коридорів, санвузлів) 1482,72 грн. з ПДВ.

Відповідно до п.1 додаткової угоди №2 від 30.01.2014 року до договору №34 від 10.09.2013 року орієнтовна вартість відшкодування комунальних послуг у 2014 році за даним Договором становить 5376,53 грн. з ПДВ, в тому числі: вивезення твердих побутових відходів 282,53 грн. з ПДВ та прибирання службових приміщень та місць загального користування (коридорів, санвузлів) 5094,00 грн. з ПДВ.

У пункті 4 додаткової угоди №2 від 30.01.2014 року сторони погодили, що умови даної угоди застосовуються до відносин між ними, які виникли до її укладення, а саме: з 01.01.2014 року.

Оплата вартості комунальних послуг здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок не пізніше десяти банківських днів після надання акту про відшкодування вартості комунальних послуг, рахунку і податкової накладної (п.4.3 Договору).

Пунктом 6.1 Договору сторони погодили, що останній набирає чинності з початку дії договору оренди державного нерухомого майна №431 від 15.08.2013 року, укладеного між ОСОБА_4 ОЦГМ та РВ ФДМУ по Чернівецькій області, і є чинним до закінчення терміну його дії, а саме: з 15.08.2013 року по 13.08.2016 року включно.

У разі продовження дії договору оренди державного нерухомого майна №431 від 15.08.2013 року, договір про відшкодування вартості комунальних послуг продовжується на такий же термін і на тих же умовах (п.6.2 Договору).

Згідно з п.6.3 Договору останній може бути розірвано за умови розірвання договору, зазначеного у п.6.1 Договору або за рішенням господарського суду, у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Зміни або доповнення до Договору допускаються за взаємною згодою сторін та оформляються шляхом укладення додаткових угод до договору, які є його невідємними і складовими частинами (п.6.4 Договору).

Відповідно до п.6.6 Договору його чинність припиняється внаслідок: 1) закінчення строку, на який його було укладено; 2) достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду; 3) в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Листом за вих.№6.4.17-379 від 18.02.2015 року позивач надіслав відповідачу проект договору про відшкодування вартості комунальних послуг та розрахунок вартості відшкодування комунальних послуг на 2015 рік і просив вважати договір №34 від 10.09.2013 року таким, що втратив чинність з 01.01.2015 року.

У відповідь на вказаний лист відповідач листом (вих.№41/14-08/142 від 10.03.2015 року) не погодився з пропозицією позивача укласти у 2015 році новий договір, вважаючи, що станом на 01.01.2015 діє договір №34 від 10.09.2013 року, укладений на три роки до 13.08.2016 року включно. Поряд з тим, у вказаному листі відповідач зазначив про невідповідність вартості робіт, зазначених у актах за січень-лютий 2015 року, а також враховуючи фінансове становище споживача, повідомив позивача про припинення дії договору №34 від 10.09.2013 року починаючи з 01.03.2015 року. Слід зазначити, що відповідач протоколу розбіжностей до нового договору позивачу не надсилав.

Листом за вих.№6.4.17-852 від 01.04.2015 позивач повідомив відповідача, серед іншого, про неможливість припинення в односторонньому порядку дії договору №34 та, враховуючи відсутність згоди з боку відповідача на укладення нового договору про відшкодування комунальних витрат, запропонував укласти додаткову угоду до договору №34, якою узгодити вартість послуг у 2015 році.

В матеріалах справи знаходяться й інші листи, які свідчать про ведення між сторонами переписки щодо договору №34 від 10.09.2013 року, проте, з таких листів вбачається, що сторонами не узгоджено розірвання вказаного договору чи відмову від нього в односторонньому порядку, який відповідав би вимогам законодавства України.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що договір №34 від 10.09.2013 року є чинним та не припинив свою дію. Іншого договору, який б регулював спірні правовідносини, сторонами укладено не було.

При цьому, враховуючи, що між сторонами не підписано додаткової угоди про визначення вартості відшкодування комунальних послуг у 2015 році, правомірним є обчислення вартості послуг на підставі діючої додаткової угоди №2 від 30.01.2014 року до договору №34 від 10.09.2013 року.

Так, у матеріалах справи містяться копії актів про відшкодування вартості комунальних послуг, рахунки і податкові накладні за період з березня по вересень 2015 року на загальну суму 1212,41 грн. Зазначені рахунки, акти та накладні надсилались позивачем на адресу відповідача, як це передбачено п.4.3 Договору. Їх отримання відповідачем не заперечувалось.

У звязку з невиконанням відповідачем умов Договору щодо оплати вартості комунальних послуг у період з березня по вересень 2015 року, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України в особі Львівського регіонального структурного підрозділу державного підприємства обслуговування повітряного руху України звернулось до господарського суду з позовом до ОСОБА_4 обласного центру з гідрометеорології про стягнення з останнього 1212,41 грн. основного боргу за договором №34 від 10.09.2013 року, 90,91 грн. пені та 10,96 грн. 3% річних.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а у відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вимогами ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами укладеного між сторонами договору №34 про відшкодування вартості комунальних послуг від 10.09.2013 року (а саме: пунктом 4.3) сторони погодили, що оплата вартості комунальних послуг здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок не пізніше десяти банківських днів після надання акту про відшкодування вартості комунальних послуг, рахунку і податкової накладної.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.2 ст.612 ЦК України).

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги отримання відповідачем зазначених в п.4.3 Договору документів, вимога позивача про стягнення з відповідача 1212,41 грн. заборгованості за період з березня по вересень 2015 року за договором №34 від 10.09.2013 року є обґрунтованою, підставною та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до п.5.1 Договору сторони несуть відповідальність за невиконання або неповне виконання умов чинного договору.

Так, частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, серед іншого, неустойкою.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 5.4 Договору сторони погодили, що при несвоєчасній оплаті рахунків споживач сплачує підприємству пеню в розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України, яка діяла у період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Враховуючи наведене вище, перевіривши відповідні розрахунки, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 10,96 грн. 3% річних та 90,91 грн. пені, у звязку з порушенням відповідачем строків відшкодування вартості комунальних послуг за договором №34 від 10.09.2013 року.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст.33 ГПК України, кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Скаржником протилежного не доведено.

З огляду на наведене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про задоволення позову Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі Львівського регіонального структурного підрозділу державного підприємства обслуговування повітряного руху України в повному обсязі.

Разом з цим, колегія суддів не бере до уваги посилання скаржника на припинення договору №34 від 10.09.2013 року, оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо його розірвання, як це передбачено статтею 188 ГК України, відтак, у суду відсутні підстави вважати вказаний договір припиненим. Доказів його розірвання чи визнання недійсним за рішенням суду відповідач не надав.

За таких обставин, суд вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд повно і всебічно перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, доводи скаржника про скасування рішення місцевого господарського суду є безпідставними.

Рішення місцевого суду прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги, в порядку ст.49 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 09.02.2016 року по справі №926/1848/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 обласного центру з гідрометеорології без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №926/1848/15 повернути до Господарського суду Чернівецької області.

Повну постанову складено 04.04.2016 року

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді Бойко С.М.

ОСОБА_5