ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року Справа № 10/2180

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Погребняка В.Я.,
суддів:Білошкап О.В., Панової І.Ю.,
розглянувши касаційну скаргуАрбітражного керуючого Іванюка Олександра Миколайовича
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 року
у справі№ 10/2180 господарського суду Черкаської області
за заявоюУправління Пенсійного фонду України в м. Сміла та Смілянському районі
доДержавного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон"
пробанкрутство

за участю представників сторін: від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України - Голюх С.Р., дов. № 2432-03/35 від 22.01.2016 року, Коваленко О.М., дов. № 2432-03/19 від 22.01.2015 року; від Генеральної прокуратури України - Савицька О.В., посвідчення № 041103,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 21.08.2015 року у справі № 10/2180 (суддя - Хабазня Ю.А.) призначено ліквідатором Державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" (далі - ДП "Машинобудівний завод "Оризон") арбітражного керуючого Іванюка Олександра Миколайовича та зобов'язано його виконати певні дії.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 року у справі № 10/2180 (головуючий суддя - Разіна Т.І., суддя - Доманська М.Л., суддя - Пантелієнко В.О.) апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (далі - ПАТ "Черкасиобленерго") та апеляційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України задоволено. Ухвалу господарського суду Черкаської області від 21.08.2015 року у справі № 10/2180 скасовано. Справу № 10/2180 направлено до господарського суду Черкаської області для вирішення питання щодо обрання кандидатури арбітражного керуючого для призначення його ліквідатором ДП "Машинобудівний завод "Оризон".

Не погоджуючись із постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 року у справі № 10/2180, арбітражний керуючий Іванюк О.М. звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 року у справі № 10/2180, а ухвалу господарського суду Черкаської області від 21.08.2015 року у справі № 10/2180 залишити в силі.

В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема ст. ст. 31, 16, 17, 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції до набрання чинності з 19.01.2013 року змін, внесених Законом України від 22.12.2011 року № 4212-VI) (далі - Закон про банкрутство) та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VI, що набрав чинності з 19.01.2013 року), Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, яке затверджене Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 16.01.2013 року № 1.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення уповноважених представників, прокурора Генеральної прокуратури України, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону про банкрутство.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Черкаської області від 31.08.2009 року за заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Сміла порушено провадження у справі № 10/2180 про визнання банкрутом ДП "Машинобудівний завод "Оризон".

Постановою господарського суду Черкаської області від 23.10.2012 року у справі № 10/2180 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Хоменка О.А.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 13.05.2014 року у справі № 10/2180, зокрема, припинено повноваження арбітражного керуючого Хоменка О.А., ліквідатором банкрута призначено Ноговського І.Л.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2014 року ухвалу господарського суду Черкаської області від 13.05.2014 року у справі № 10/2180 залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 06.08.2015 року у справі № 10/2180, в тому числі, усунуто арбітражного керуючого Ноговського І.Л. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 21.08.2015 року у справі № 10/2180 призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Іванюка О.М. та зобов'язано його виконати певні дії.

Дана ухвала мотивована відповідністю кандидатури арбітражного керуючого Іванюка О.М. вимогам визначеним Законом про банкрутство та наявністю пропозиції комітету кредиторів банкрута стосовно даної кандидатури.

Згідно з п. п. 1, 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого:

- чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються;

- чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин;

- яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції. Згідно з ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Переглядаючи ухвалу господарського суду Черкаської області від 21.08.2015 року у справі № 10/2180 в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції в постанові від 06.10.2015 року у справі № 10/2180 дійшов висновку про необхідність скасування вказаної ухвали, в зв'язку з невідповідністю висновків, викладених в ній, обставинам справи та неправильним застосування норм матеріального права.

Зокрема, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою господарського суду Черкаської області від 06.08.2015 у справі № 10/2180 усунуто арбітражного керуючого Ноговського І.Л. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута, та зобов'язано останнього виконувати обов'язки ліквідатора до призначення судом іншого ліквідатора банкрута.

Голову комітету кредиторів зобов'язано у триденний термін скликати збори комітету кредиторів за місцезнаходженням боржника на розгляд яких внести питання про кандидатуру арбітражного керуючого для призначення ліквідатором банкрута у цій справі.

Комітету кредиторів встановлено строк до 21.08.2015 року надати суду пропозицію про кандидатуру арбітражного керуючого на посаду ліквідатора банкрута. Звернуто увагу комітету кредиторів, що у разі ненадання такої кандидатури до установленого строку суд визначить особу арбітражного керуючого самостійно.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконання ухвали суду Управління Пенсійного фонду України в м. Смілі та Смілянському районі звернулася до місцевого суду з клопотанням від 19.08.2015 року 8828/11 про призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Іванюка О.М., посилаючись на рішення, яке прийнято комітетом кредиторів банкрута та відображено в протоколі засідання комітету кредиторів від 19.08.2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 та ч. 5 ст. 13 Закону про банкрутство арбітражними керуючими не можуть бути призначені особи, які згідно з цим Законом вважаються заінтересованими; особи, які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, за винятком випадків, коли з дня усунення цієї особи від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років, якщо інше не встановлено цим Законом; особи, яким заборонено здійснювати цей вид підприємницької діяльності або займати керівні посади; особи, які мають судимість за вчинення корисливих злочинів. До призначення арбітражним керуючим особа має подати до господарського суду заяву, в якій зазначається, що вона не належить до жодної категорії вищезазначених осіб.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, арбітражним керуючим Іванюком О.М. у відповідності до ч. 3 ст. 31 Закону про банкрутство подано заяву про відсутність умов і обставин, які перешкоджають призначенню його ліквідатором банкрута.

В своїй заяві арбітражний керуючий зазначив про присвоєння йому четвертого (IV) рівня кваліфікації рішенням Комісії при Міністерстві юстиції України від 28.10.2014 року № 6.

В той же час, судом апеляційної інстанції встановлено, що боржник у даній справі - це державне підприємство.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 2 Закону про банкрутство державний орган з питань банкрутства пропонує господарському суду кандидатури арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) для державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує двадцять п'ять відсотків, щодо яких порушена справа про банкрутство, та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 02.07.2014 року "Про затвердження Положення про Міністерство юстиції України" затверджено Положення про Міністерство юстиції України, відповідно до ст. 1 якого, Міністерство юстиції України є державним органом з питань банкрутства.

Ст. 4 Положення про Міністерство юстиції України містить перелік функцій, які виконує даний орган у відповідності до покладених на нього завдань. Відповідно до даного переліку на Міністерство юстиції України законодавець не покладає більше такого обов'язку як внесення пропозицій до господарського суду кандидатур арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) для державних підприємств.

Так, законодавцем передбачено механізм автоматизованого відбору кандидатів на призначення арбітражних керуючих у справах про банкрутство, зокрема, державних підприємств, що закріплений в Положенні про автоматизовану систему з відборів кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, яке затверджене Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 16.01.2013 року № 1.

Відповідно до п. 4.2.2 та п. 4.8.6 Положення про автоматизовану систему з відборів кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, дана справа за коефіцієнтом складності відноситься до п'ятої категорії, а автоматизований відбір кандидата арбітражного керуючого для призначення у справу про банкрутство п'ятої категорії складності здійснюється з числа арбітражних керуючих, які відповідно до Реєстру відповідають п'ятому рівню кваліфікації, незалежно від принципу територіальності.

Посилаючись на вказані норми законодавства та враховуючи, що боржник ДП "Машинобудівний завод "Оризон" є державним підприємством, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ліквідатор такого підприємства повинен мати п'ятий рівень кваліфікації, який би відповідав рівню складності справи.

Скаржник арбітражний керуючий Іванюк О.М. в касаційній скарзі вказує на те, що такі висновки суду апеляційної інстанції є хибними, оскільки, провадження у даній справі про банкрутство здійснюється у відповідності до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції до набрання чинності з 19.01.2013 року змін, внесених Законом України від 22.12.2011 року № 4212-VI), який не містить жодної норми про призначення арбітражного керуючого на державне підприємство виключно в тому випадку, якщо йому присвоєно п'ятий рівень кваліфікації.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає такі твердження скаржника необґрунтованими, виходячи з такого.

З урахуванням п.6 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VI), Порядку присвоєння рівнів кваліфікації арбітражним керуючим (розпорядникам майна, керуючим санацією, ліквідаторам), затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.01.2013 року № 145/5 (зі змінами), Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, затвердженого Постановою пленуму Вищий господарський суд від 16.01.2013 № 1 (зі змінами), і рівень кваліфікації, і спеціалізація арбітражного керуючого мають бути враховані господарськими судами при виборі кандидатури ліквідатора банкрута поряд з освітою, досвідом, наявністю організаційних та технічних можливостей виконувати обов'язки керуючого санацією у конкретній справі тощо, як інші обставини, які свідчать про здатність арбітражного керуючого належним чином виконувати передбачені Законом про банкрутство обов'язки.

При цьому, як Порядок присвоєння рівнів кваліфікації арбітражним керуючим (розпорядникам майна, керуючим санацією, ліквідаторам) так і Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство були прийняті на виконання та для реалізації положень, закріплених у новій редакції Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 року № 4212-VI.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що хоча норми вказаного Положення про автоматизовану систему з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство не застосовуються до провадження у даній справі, проте, враховуючи, що на сьогоднішній день державний орган з питань банкрутства позбавлений функцій на внесення пропозицій до господарського суду щодо кандидатур арбітражних керуючих для державних підприємств, то їх призначення на такі підприємства повинно здійснюватися з урахуванням відповідного рівня кваліфікації і спеціалізації.

Тому, обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції про неправомірність призначення судом першої інстанції арбітражного керуючого Іванюка О.М., оскільки його рівень кваліфікації не відповідає рівню складності даної справи.

Вказаного факту судом першої інстанції не було враховано під час винесення оскаржуваної ухвали, в зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції правомірно скасував її та направив справу до місцевого господарського суду для подальшого розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 1115 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення, залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Арбітражного керуючого Іванюка Олександра Миколайовича залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 року у справі № 10/2180 залишити без змін.

Головуючий: Погребняк В.Я.
Судді:Білошкап О.В.
Панова І.Ю.