РІШЕННЯ

"01" квітня 2016 р.Справа № 921/76/16-г/16
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

Розглянувши справу

за позовом: Тернопільського національного економічного університету, вул.Львівська, 11, м.Тернопіль.

до відповідача: Приватного підприємця ОСОБА_1, вул. Львівська, 7/68, м.Тернопіль.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, вул. Танцорова, 11, м.Тернопіль.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2 - начальник юридичного відділу, довіреність №8 від 16.02.2016р.

відповідача: ОСОБА_3 - адвокат, договір про надання правової допомоги № без номера від 02.03.2016 р

третя особа: ОСОБА_4 - завідувач юридичного сектору, довіреність №1 від 04.01.2016р.

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 01.04.2016 року до 16 год. 00 хв.

Після оголошеної перерви:

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2 - начальник юридичного відділу, довіреність №8 від 16.02.2016р.

відповідача: ОСОБА_3 - адвокат, договір про надання правової допомоги № без номера від 02.03.2016 р.

третя особа: не з'явився

Суть справи.

Хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань, які знаходяться в матеріалах справи.

Тернопільський національний економічний університет, вул. Львівська, 11, м.Тернопіль звернувся до суду із позовом до Приватного підприємця ОСОБА_1, вул. Львівська, 7/68, м.Тернопіль, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, вул. Танцорова, 11, м.Тернопіль, про:

- стягнення боргу в сумі 20 946 грн. 35 коп, з яких: 17485 грн. 97 коп. - заборгованість по орендній платі, 1685 грн. 58 коп. - штрафні санкції та 1748 грн. 60 коп. штрафу.

В судове засідання представник позивача з'явився, надав усні пояснення по суті спору та просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

31.03.2016 року від позивача надійшов супровідний лист № без номера від 30.03.2016 року про долучення документів до матеріалів справи.

01.04.2016 року від позивача поступив супровідний лист № без номера, без дати (вх. № 7939 від 01.04.2016 року згідно журналу реєстрації вхідної кореспонденції по господарському суду Тернопільської області) про долучення документів до матеріалів справи.

В судове засідання представник відповідача з'явився.

01.04.2016 року від відповідача надійшла Заява № без номера від 01.04.2016 року, в якій зазначається, зокрема, що відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі , однак, просить врахувати, що несплата заборгованості виникла у зв'язку з тяжким фінансовим становищем та економічною кризою, в зв'язку з чим просить зменшити суму пені.

Також, 01.04.2016 року від відповідача надійшла Заява № без номера від 01.04.2016 року про долучення документів до матеріалів справи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судове засідання з'явився, надав усні пояснення по суті спору, підтримав заявлені позивачем вимоги.

В ході розгляду справи представнику позивача, представнику відповідача та представнику третьої особи розяснено їх процесуальні права та обовязки згідно ст.ст.20,22,81-1 ГПК України; наслідки відмови позивача від позову та укладення мирової угоди.

Технічна фіксація судового процесу у відповідності до ст.81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи, суд встановив наступне.

18 листопада 2010 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Тернопільській області, як "Орендодавцем", з однієї сторони, та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, як "Орендарем, з другої сторони, був укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 695, у відповідності до п.1.1 р. 1 якого "Орендодавець" надає, а "Орендар" приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно: нежитлове приміщення в корпусі № 11 ТНЕУ площею 221,0 кв. м, реєстровий ном. 33680120.2.ЮЧПШОГ006, за адресою: вул. Львівська, 11-А, м. Тернопіль (надалі- майно), що перебуває на балансі Тернопільського національного економічного університету, ідентифікаційний (надалі- Баласоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку майна станом на 30 червня 2010 року, становить 572060 грн. без ПДВ.

ОСОБА_5 п. 1.2 договору майно передається в оренду з метою: розміщення їдальні без права продажу товарів підакцизної групи у навчальному закладі.

У відповідності до п. 2.1 р. 2 договору "Орендар" вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання цього договору та акта приймання-передавання майна.

У п. 3.1 договору вказується, що розмір орендної плати визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року за № 786 (зі змінами та доповненнями), з врахуванням протоколу № 3 засідання конкурсної комісії з підготовки та проведення конкурсу на право оренди державного майна від 10 листопада 2010 року та становить без ПДВ за перший (базовий) місяць (серпень 2010 року) 1925 грн. 94 коп.

Орендна плата за перший місяць оренди (листопад 2010 року) визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць оренди (серпень 2010 року) та індекси інфляції за вересень-листопад 2010 року.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.2 договору).

У відповідності до п. 3.3 р. 3 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції на наступний місяць.

ОСОБА_5 п. 3.5 договору орендна плата перераховується до державного бюджету та "Балансоутримувачу" у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установленого Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

У п. 3.6 договору визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та "Балансоутримувачу" у визначеному пунктом 3.5 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

У п. 3.10 договору зазначається, що у разі припинення (розірвання) договору оренди "Орендар" сплачує орендну плату до повернення майна за актом приймання-передавання включно; закінчення строку дії договору оренди не звільняє "Орендаря" від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та "Балансоутримувачу".

Як визначається в п. 5.3 договору "Орендар" зобов'язаний своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату з урахуванням індексу інфляції (не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним).

У відповідності до п. 10.1 договору оренди № 695 нерухомого майна, що належить до державної власності від 18.11.2010 року, цей договір укладено строком на 1 (один) рік, що діє з 18 листопада 2010 р. до 18 листопада 2011 року включно.

ОСОБА_5 п. 10.4 договору продовження дії цього договору на новий строк оформляється додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору, відповідно до вимог чинного на момент його закінчення законодавства, умови належного виконання орендарем всіх обов'язків за договором оренди.

Також між сторонами до договору оренди № 695 нерухомого майна, що належить до державної власності від 18.11.2010 року було укладено:

-Додаткову угоду № 1 від 07.11.2011 року, у відповідності до п. 1 якого сторони погодились, зокрема:

- викласти п. 3.1 р. 3 договору у наступній редакції: "Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету міністрів України від 04 жовтня 1995 року за № 786 (зі змінами та доповненнями), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку оренди (жовтень 2013 року) 2716 грн. 05 коп.";

- викласти п. 10.1 р. 10 договору у новій редакції: "Цей договір продовжено строком на 2 (два) роки, з 19.11.2011 по 19.11.2013 включно";

- Додаткову угоду № 2 від 28.11.2013 року, у відповідності до якої сторони дійшли згоди, зокрема, викласти п. 10.1 р. 10 договору у наступній редакції: "Цей договір продовжено строком на 2 (два) роки, що діє з 20.11.2013 по 20.11.2015 року включно";

- Додаткову угоду № 3 від 12.02.2014 року.

ОСОБА_5 приймання-передавання нерухомого майна від 18.11.2010 року "Балансоутримувач" Тернопільський національний економічний університет передав в строкове платне користування, а "Орендар" Підприємець ОСОБА_1 прийняв державне нерухоме майно: нежитлове приміщення в корпусі № 11 ТНЕУ площею 221,0 кв. м, реєстровий ном. 33680120.2.ЮЧПШОГ006, за адресою: вул. Львівська, 11-А, м. Тернопіль, що перебуває на балансі Тернопільського національного економічного університету, ідентифікаційний .

Як вбачається з матеріалів справи, згідно ОСОБА_5 приймання-передавання нерухомого майна від 20.11.2015 року "Орендар" - ОСОБА_1 фізична особа-підприємець передав, а "Балансоутримувач" - Тернопільський національний економічний університет прийняв частину нежитлових приміщень першого поверху навчального корпусу з готелем слухачів факультету підвищення кваліфікації (корпус № 11) літера "О" загальною площею 221,1 кв.м, інвентарний номер 33680120.2.ЮЧПШОГ006 реєстровий номер - 33680120.2.ЮЧПШОГ006, за адресою: вул. Львівська, 11-А, м. Тернопіль, що знаходиться на балансі Тернопільського національного економічного університету, ідентифікаційний .

Як стверджує позивач, відповідачем неналежним чином виконувались обов'язки за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 695 від 18.11.2010 року та за період з серпня 2015 року по листопад 2015 року відповідач заборгував 17485 грн. 97 коп. за оренду майна.

21.03.2016 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області надійшли Письмові пояснення №10-12-01091 від 18.03.2016 р., в яких, зокрема, зазначає, що позовні вимоги Тернопільського національного економічного університету, з урахуванням суми їх збільшення, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

В судовому засіданні 01.04.2016 р. представник відповідача подав Заяву № без номера від 01.04.2016 року, в якій зазначено, що відповідач позовні вимоги визнає частково, просить зарахувати в рахунок сплати авансовий платіж (копії квитанцій по оплаті за оренду додано). Представник відповідача в усному порядку повідомив, що квитанції про сплату такого платежу не має.

Судом з'ясовано, що згідно п. 3.9 договору зобов'язання "Орендаря" за сплатою орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку в розмірі тримісячної орендної плати (в сумі 5777 грн. 82 коп.), який підлягає сплаті у співвідношенні, визначеному в пункті 3.5 договору, зокрема:

- 50% з суми завдатку, а саме: 2888 грн. 91 коп. без ПДВ, що підлягає сплаті до держбюджету включає суму сплаченого гарантійного внеску (застави, сплаченої для участі в конкурсі) в сумі 2888 грн. 91 коп. без ПДВ, який перераховується до держбюджету як завдаток;

- 50% з суми завдатку, а саме: 2888 грн. 91 коп. без ПДВ підлягає сплаті "Балансоутримувачу" на протязі 5 банківських днів з дати укладення договору.

В судовому засіданні 01.04.2016 року оголошувалась перерва до 01.04.2016 року до 16 год. 00 хв. з метою подання позивачем доказів проведення сплати завдатку та з'ясування чи було зараховано позивачем суму завдатку за договором в рахунок сплати за оренду.

Після перерви від позивача надійшов супровідний лист № без номера. без дати (вх. № 7939 від 01.04.2016 року згідно журналу реєстрації вхідної кореспонденції по господарському суду Тернопільської області) про долучення документів до матеріалів справи, зокрема, Довідки, в якій інформується про суми оплати, яку здійснювала підприємець ОСОБА_1 за оренду нерухомого майна та індивідуально визначеного майна. в тому числі про суму 4044 грн. 47 коп., яка проведена 24.11.2010 року.

Як пояснив представник позивача, оплата за оренду в зазначеній сумі була проведена з огляду на те, що договір був укладений 18.11.2010 року, тобто за неповний місяць.

Представник відповідача погодився, що завдаток був зарахований в рахунок орендної плати.

В судовому засіданні 01.04.2016 року представником відповідача було подано Заяву № без номера від 01.04.2016 року, в якій зазначено, зокрема, що відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року, з наступними змінами, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ОСОБА_5 ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України № 436-IV від 16 січня 2003 року з наступними змінами, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як визначається в ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_5 ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як визначається в ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів, що підтверджують сплату відповідачем заборгованості по орендній платі за період з 16.08.2015 року по 20.11.2015 року та відновлення тим самим порушених майнових прав кредитора на момент розгляду спору судом, відповідачем суду не подано, відповідачем визнано суму боргу по орендній платі, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача: 17485 грн. 97 коп. заборгованості за договором оренди індивідуально визначеного майна від 18.11.2010 року підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи, не суперечать чинному законодавству та визнані відповідачем. Жодних заперечень по сумах оплати від відповідача не поступило.

У відповідності до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

ОСОБА_5 частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Закон України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань № 543/96-ВР від 22 листопада 1996 року, з наступними змінами, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Статтею 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. А згідно статті 3 вказаного Закону „розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В п.3.5 р.3 договору оренди індивідуально визначеного майна № 695 від 18.11.2010 року сторони передбачили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується "Орендодавцем" відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Позивач просить стягнути з відповідача 1685 грн. 58 коп. - штрафних санкцій (пені) за період з 16.03.2014 року по 31.12.2015 року (за кожен місяць окремо). Пеня нарахована на суму заборгованості (березень 2014 року - листопад 2015 року) за відповідні періоди з врахуванням проведених оплат та дат проплат (помісячний розрахунок пені доданий до матеріалів справи).

Перерахувавши суму пені, суд вважає, що сума пені за зазначений період становить 1682 грн. 97 коп.

У Заяві № без номера від 01.04.2016 року відповідач просив суд врахувати, що несплата заборгованості виникла у зв'язку з тяжким фінансовим становищем та економічною кризою, в зв'язку з чим просить зменшити суму пені.

У відповідності до п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Як визначається в ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

ОСОБА_5 ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п.3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, з наступними змінами, зазначено, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо; крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України.

Крім того, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 Цивільного кодексу України).

Отже, зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (пені), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому, розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, відповідачем не подано суду жодних документів на підтвердження важкого фінансового становища відповідача (відсутність коштів на рахунках, майна і т.д.).

Крім того, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження винятковості випадку для зменшення розміру пені.

А, отже, суд не вбачає, що в даній ситуації має місце винятковий випадок, як того вимагає чинне законодавство, для зменшення розміру пені.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 1682 грн. 97 коп. штрафних санкцій (пені) за період з 16.03.2014 року по 31.12.2015 року підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи, не суперечать чинному законодавству та визнані відповідачем (розрахунок пені, здійснений судом, додано до матеріалів справи).

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 2 грн. 61 коп. штрафних санкцій (пені) слід відмовити як безпідставно заявлених.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 1748 грн. 60 коп. штрафу.

У п. 3.7 р. 3 договору оренди нерухомого майна. що належить до державної власності № 695 від 18.11.2010 року передбачено. що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше, ніж три місяці "Орендар" також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Перерахувавши суму штрафу (17485,97 х 10% = 1748 грн. 60 коп.) та враховуючи. що заборгованість по орендній платі становить більше трьох місяців, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 1748 грн. 60 коп. 10% штрафу від суми заборгованості за оренду, як обґрунтовано заявленого, підтвердженого матеріалами справи, не суперечать чинному законодавству та визнані відповідачем.

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 43,49, 82,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, юридична адреса:46009, Тернопільська обл., місто Тернопіль, вулиця Львівська, будинок 7, гуртожиток, фактична адреса: вул. Львівська, 7/68, м. Тернопіль, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Тернопільського національного економічного університету, вул.Львівська, 11, м.Тернопіль, ідентифікаційний код 33680120:

-17485 грн. 97 коп. - заборгованість по орендній платі,

-1682 грн. 97 коп. штрафних санкцій (пеня);

-1748 грн. 60 коп. штрафу.

- 1377 грн. 83 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

3.В решті позову відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України, через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 06 квітня 2016 року.

Суддя С.О. Хома