РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016Справа №910/191/16

За позовомРегіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву
доПриватного підприємства "Укртарф"
простягнення 222419,32 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивачаГармашов Б.С. - представник
від відповідачане з'явився

Обставини справи:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного підприємства "Укртарф" заборгованості за договором оренди №5362 від 23.04.2010 у розмірі 159077,12 грн., інфляційних втрат у розмірі 29159,95 грн. та пені у розмірі 34182,25 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач за вищевказаним договором зобов'язань по оплаті орендної плати належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед державним бюджетом. Крім основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача пеню та інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/191/16 та розгляд справи призначено на 04.02.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2016, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, неподанням сторонами витребуваних судом документів, розгляд справи відкладено на 22.02.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2016 за клопотанням позивача судом продовжено строки розгляду спору у справі № 910/191/16 на 15 днів, а у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, неподанням відповідачем витребуваних судом документів, розгляд справи відкладено на 17.03.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2016, у зв'язку з тим, що судове засідання, призначене на 17.03.2016 не відбулось, розгляд справи призначено на 30.03.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 30.03.2016 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач повноважних представників в судові засідання не направив, відзив на позов та витребувані судом документи не надав. про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи були повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.04.2010 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (орендодавець, позивач) та Приватним підприємством "Укртарф" (орендар, відповідач) укладено договір оренди №5362 нерухомого майна, що належить до державної власності та додатковий договір №5362/01 від 25.08.2011 про внесення змін до цього договору (договір), відповідно до умов яких, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - нежилі приміщення загальною площею 241 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, 53, на 1-му поверсі в будівлі гуртожитку № 4, що перебуває на балансі Національного авіаційного університету (ідентифікаційний ) (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 30.06.2011 і становить 2084900,00 грн. без ПДВ (п.1.1), майно передається в оренду з метою: розміщення кафе, яка не здійснює продаж товарів підакцизної групи на площі 221,00 кв.м., розміщення більярдних столів на площі 20,00 кв.м. (п.1.2), орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання- передавання майна (п.2.1), орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету від 04.10.1995 №786, і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - липень 2011 - 14999,42 грн. Орендна плата за перший місяць оренди серпень 2011 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за серпень місяць 2011 року (п.3.1), нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п.3.2), орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.3.3), орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (п.3.6), орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п.3.7), у разі розірвання за згодою сторін договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу (п.3.11), орендар зобов'язується зокрема своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату (п.5.3), цей договір укладено строком на 1 (один) рік, що діє з 23 квітня 2010 до 23 квітня 2011 року включно (п.10.1), майно вважається поверненим орендодавцю/балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання. Обов'язок щодо складання акта про повернення майна покладається на орендаря (п.10.10).

23.04.2010 на виконання умов договору позивачем було передано, а відповідачем прийнято у користування орендоване майно, про що складено відповідний акт приймання-передавання.

Додатковим договором № 5362/01 від 25.08.2011 сторонами продовжено строк дії договору на 1 один рік, що діє з 23.04.2011 до 23.04.2012 включно.

Згідно умов договору № 5362/02 від 27.06.2012 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №5362 від 23.04.2010 сторонами продовжено строк дії договору на 1 один рік, з 23.04.2012 до 23.04.2013 включно, а договором №5362/03 від 16.09.2013 з 23.04.2013 по 23.04.2014 включно.

За період з вересня місяця 2014 року по жовтень місяць 2015 року позивачем було нараховано відповідачу до сплати 159077,12 грн. орендної плати, яку відповідач, в порядку та у строки, встановлені договором, не сплатив.

10.11.2015 позивачем на адресу відповідача було направлено лист - вимогу за вих.№30-05/11311 від 06.11.2015 щодо оплати наявної заборгованості, однак відповідач відповідь на даний лист позивачу не надав, заборгованість не погасив.

Договір №5362 від 23.04.2010 є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, що регулюються Главою 58 Цивільного кодексу України та Главою 30 Господарського кодексу України, Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За змістом ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі, а ст. 19 Закону встановлений обов'язок орендаря вносити орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності та в строк, встановлений договором.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач (орендар) свого обов'язку належним чином не виконав, орендну плату за період з вересня місяця 2014 року по жовтень місяць 2015 року не оплатив, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість перед державним бюджетом зі сплати орендної плати по договору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачем належними та допустимими доказами факту наявності заборгованості та її розмір не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача орендної плати по договору за період з вересня місяця 2014 року по жовтень місяць 2015 року на суму 159077,12 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню у в повному обсязі.

Крім цього, за прострочення виконання зобов'язань за укладеним між сторонами договором позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційних втрат у розмірі 29159,95 грн. та пені у розмірі 34182,25 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Пунктом 3.7 договору оренди сторони погодили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Враховуючи, що судом встановлено факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання за період з вересня місяця 2014 року по жовтень місяць 2015 року, то вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є законними та обґрунтованими. Проте, за розрахунком суду, розмір пені за період, який зазначений позивачем у позовній заяві, становить 33982,22 грн., у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання перед позивачем, наявні підстави для стягнення з відповідача втрат від інфляції в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

У п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 зазначено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат визнаються судом правомірними і підлягають задоволенню в розмірі 28055,03 грн.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог і підлягають стягненню в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Укртарф" (03058 м. Київ, вул. Гарматна, буд. 53, ідентифікаційний номер 34963782) на користь Державного бюджету України (одержувач - УДКСУ Шевченківському районі м. Києва, код одержувача 37995466, банк одержувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, р/р 0011, МФО 820019, КЕКД 22080100, назва: плата за оренду майна бюджетних установ) заборгованість у розмірі 159077 (сто п'ятдесят дев'ять тисяч сімдесят сім) грн. 12 коп., пеню у розмірі 33982 (тридцять три тисячі дев'ятсот вісімдесят дві) грн. 22 коп., інфляційні втрати у розмірі 28055 (двадцять вісім тисяч п'ятдесят п'ять) грн. 03 коп. та судовий збір у розмірі 3316 (три тисячі триста шістнадцять) грн. 72 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.04.2016

Суддя Ю.М. Смирнова