ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ЗАЯВИ ПРО БАНКРУТСТВО

28.03.2016р. № 905/1208/16

за заявою кредитора ОСОБА_1 товариства Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А. Італія, м.Рим в особі ОСОБА_3 Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А. м.Рівне ()

до боржника ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю ШЛЯХОВЕ БУДІВНИЦТВО АЛЬТКОМ, м.Маріуполь ()

про визнання банкрутом

Суддя С.С.Тарапата

До господарського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 товариства Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А. Італія, м.Рим в особі ОСОБА_3 Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А. м.Рівне №KHR/ES/4/9915/16 від 15.03.16р. про порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю ШЛЯХОВЕ БУДІВНИЦТВО АЛЬТКОМ, м.Маріуполь.

Дана заява підписана головою ОСОБА_3 «Тодіні Кострукціоні ОСОБА_2П.А.» ОСОБА_5.

Згідно ч.2 ст.4-1 Господарського процесуального кодексу України провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (надалі - ОСОБА_6).

Відповідно до ст. 2 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в редакції від 22.12.2011р. провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. ОСОБА_6 має пріоритет перед іншими законодавчими актами України у регулюванні відносин, повязаних з банкрутством субєктів підприємницької діяльності, за винятком випадків, передбачених цим Законом.

Вказана заява підлягає поверненню з огляду на наступне:

Згідно ст.1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в встановленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України іноземні субєкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обовязки, що і субєкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховної Ради України.

Згідно ч.ч.1-4 ст.28 цього Кодексу справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визнані законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадовими становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Повноваження сторони або третьої особи від імені юридичної особи можуть здійснювати її відособлений підрозділ, якщо таке право йому надано установчими або іншими документами.

Таким чином, від імені юридичної особи заява підписується її керівником або іншим представником, якщо на вчинення такої процесуальної дії він уповноважений установчими документами або довіреністю за підписом керівника, посвідченою печаткою юридичної особи. При цьому відповідно до вимог ст.33 ГПК України відповідний установчий документ, довіреність або належним чином засвідчені їх копії мають бути додані до заяви.

В тексті отриманої судом заяви відсутні посилання кредитора на установчий чи інший документ, що свідчить про право голови ОСОБА_3ОСОБА_5 підписувати заяви до суду. Відповідні докази (Положення представництва чи інші установчі документи, довіреність на представника) до заяви не додані.

В доданій до заяви копії перекладу Свідоцтва про реєстрацію у загальному відділі Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А., виданому Торгово-промисловою рімисничою сільськогосподарською палатою Риму 4/4/2013, наявні відомості про додаткові відділення та місцеві одиниці (філіали, представництва тощо). При цьому відсутня інформація щодо компетенції цих одиниць, їх керівників (голів) та їх повноважень, а також документів, на підставі яких вони здійснюють свої повноваження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

В силу ч.1 ст.15 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом господарський суд не пізніше пяти днів з дня надходження до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство повертає її та додані до неї документи без розгляду, якщо заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посаду якої у заяві не зазначено.

Крім того, суд звертає увагу кредитора на наступне:

Згідно ст.13 Закону України Про міжнародне приватне право документи, видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п.7 Розяснення Президії Вищого господарського суду України №04-5/608 від 31.05.02р. господарський суд приймає як докази офіційні документи, що походять з інших держав, за умови їх легалізації дипломатичними або консульськими службами України.

Консули України легалізують іноземні документи, що подаються до офіційних органів України, відповідно до ст.54 Консульського статуту України, затвердженого Указом Президента України від 02.04.94р. №127/94.

Легалізація іноземного документа є необхідною умовою для подання його як доказу у судовому процесі, але не виключає у разі необхідності перевірки з боку суду з метою встановлення правильності вміщених у ньому відомостей по суті.

Згідно ст.3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (Гаага, 1961), до якої Україна приєдналася 10.01.02р. та яка набула чинності для України 22.12.03р., єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Відповідно до ст.4 згаданої Конвенції передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Згідно до ч.2-3 ст.5 Конвенції заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ. Підпис, відбиток печатки або штампа на апостилі не потребують ніякого засвідчення.

Як вбачається з Переліку держав-учасниць Гаазької конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів станом на 22.03.16р. Італійська Республіка входить до складу таких держав. Таким чином, документи, що були видані в цій країні для предявлення в Україні можуть мати статус документу за умовами здійснення відповідних дій, визначених положеннях Гаазької Конвенції від 1961р.

Разом з тим, відповідно до частини 3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (Гаазька конвенція), дотримання процедури проставлення апостиля не може вимагатися державами-учасницями Конвенції, якщо існують угоди між двома або декількома державами, які відміняють або спрощують дану процедуру або звільняють сам документ від легалізації.

Однак, особою, яка вважає себе головою представництва Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А., такої угоди не надано та судом наявність означеної угоди не встановлено.

Додані до заяви документи, а саме копії Свідоцтва про реєстрацію у загальному відділі Торгово-промислової рімисничої сільськогосподарської палати Риму та апостиль до нього, відповідний переклад вказаного Свідоцтва та апостиль до нього належним чином не скріплені та додані без дотримання вимог Гаазької конвенції від 1961р. та Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на вищевикладене, заява ОСОБА_1 товариства Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А. в особі ОСОБА_3 Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А. від 15.03.16р. №KHR/ES/4/9915/16 про порушення провадження у справі про банкрутство підлягає поверненню без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.15 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом у редакції від 22.12.11р., п.4 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону повернення заяви про порушення провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Враховуючи викладене та керуючись ч.1 ст.2, ч.2, ч.9, ст.11, ч.1 ст.15, Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в редакції від 22.12.2011р., Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961р., ст.13 Закону України Про міжнародне приватне право, ст.ст. 4-1, 28, 33, 43, п.4 ч.1 ст.63, ст.86, 123 ГПК України, господарський суд

У Х В А Л И В:

Повернути заяву ОСОБА_1 товариства Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А. в особі ОСОБА_3 Тодіні Коструціоні ОСОБА_2П.А. про порушення провадження у справі про банкрутство від 15.03.16р. №KHR/ES/4/9915/16 без розгляду.

Додаток: заява №KHR/ES/4/9915/16 від 15.03.16р. з доданими документами - всього на 92 арк., конверт.

Суддя С.С. Тарапата