ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.04.16р. Справа № 904/528/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, смт. Комсомольське, Харківська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Етал-профі", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у розмірі 20 714,13 грн. за договором про поставку товару

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Бондик Є.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов. № 841/22 від 18.12.2015р., ОСОБА_2, представник - дов. № 874/22 від 18.12.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_3 представник, довіреність б/н від 21.12.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Етал-профі" (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог) 15 610,04 грн., з яких 15 087,22 грн. пеня, 522,82 грн. - штраф. за договором про закупівлю (поставку) товарів № 12/205 від 03.09.2015р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі договору про закупівлю (поставку) товарів № 12/205 від 03.09.2015р., укладеного між сторонами, своє зобовязання по поставці товару, відповідач виконав неналежним чином та не вповному обсязі.

Позивач позовні вимоги, викладені у позовній заяві, підтримав у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві на позов зазначив, що поштове повідомлення не є доказом отримання письмової заявки відповідачем, оскільки не було направлено на адресу підприємства відповідача. Як вбачається з повідомлення про вручення адреса на яку відправлено лист пр. Воронцова, б. 73, м. Дніпропетровськ, 49000.

Також відповідач зазначає, що дана адреса не має жодного відношення до відповідача. Юридичною та фактичною адресою підприємства є АДРЕСА_1, що підтверджується копією виписки з ЄДР. Відповідач не отримав письмової заявки від позивача.

Відповідач надав відзив на заяву про уточнення позовних вимог, в якому зазначив, що позивачем не доведено факт відправки саме претензії від 25.11.2015р. Оскільки між позивачем та відповідачем було укладено декілька договорів та в адресу відповідача направлялося багато листів, поверталися видаткові накладні, довіреності, акти.

На адресу відповідача в листопаді 2015р. була направлена додаткова угода до договору поставки № 12/205 від 03.09.2015р.

Відповідач зазначає , що поштове повідомлення про вручення не дає можливості перевірити вміст поштового відправлення.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що вважати що саме 01.12.2015р. була отримана претензія від 25.11.2015р. неможливо, оскільки відсутній поштовий опис.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу представниками сторін не заявлялось.

Розгляд справи відкладався з 01.03.2016р. до 21.03.2016р.

Ухвалою суду від 21.03.2016р. продовжено строк розгляду справи до 18.04.2016р. та 21.03.2016р. оголошено перерву до 04.04.2016р., 04.04.2016р. оголошувалась перерва до 12.04.2016р.

В судовому засіданні 12.04.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Центренерго» (далі покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Етал-профі» (далі постачальник, відповідач) укладено договір про закупівлю (поставку) товарів № 12/205 (далі договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобовязується поставити покупцю товари (продукцію) згідно умов договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору покупець зобовязується прийняти та оплатити продукцію, що поставляється відповідно до умов договору.

Найменування (номенклатура, асортимент), кількість, строки поставки та інші характеристики продукції зазначені в додатку до договору (п. 1.3. Договору).

Умови цього договору викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс» (в редакції 2010р.), які застосовуються із урахуванням особливостей, повязаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору (п. 1.5. Договору).

Пунктом 2.5. Договору встановлено, що розрахунки за продукцію здійснюються покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника на підставі рахунку постачальника в порядку, передбаченому додатком № 1 до договору.

Згідно п. 3.1. Договору постачальник здійснює поставку продукції за умовами згідно додатку до договору.

Фактичний обєм кожної партії продукції зазначається у відповідній письмовій заявці покупця, яка є невідємною частиною даного договору. При цьому, покупець на підставі своїх письмових заявок, в межах запланованого в договорі обсягу продукції, має право перерозподіляти продукцію між вантажоотримувачами без додаткового погодження з постачальником (п. 3.3. Договору).

Пунктом 5.3. Договору встановлено, що датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі продукції. В разі якщо фактична передача продукції і дата підписання акту приймання-передачі продукції не співпадають до підписання акту приймання-передачі продукції (в т.ч. в період приймання продукції за кількістю та якістю), продукція вважається переданою покупцю на відповідальне зберігання.

Відповідно до п. 7.3.1. постачальник зобовязаний забезпечити поставку продукції у строки, встановлені цим договором.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін і діє протягом строку, зазначеного в додатку до договору (п. 12.1. Договору).

Позивач відповідачеві надав заявку № 07/646-4647 від 11.09.2015р. на поставку товару:

- лакотканина ЛШМ -105-0,15мм на суму 1 470,00 грн.;

- стрічка скляна ЛЕСБ-0,1х30 на суму 10 800,00 грн.;

- стрічка кіперна ЛЕ-30-46-х/б на суму 680,00 грн.;

- стрічка склобондажна ЛСБЕ-155 02х20 на суму 3 220,50 грн. (а.с. 21).

Замовлення відповідач отримав 19.09.2015р., що підтверджується підписом представника відповідача у поштовому повідомленні (а.с 22).

Пунктом 5 Додатку №1 до Договору про закупівлю (поставку) товарів встановлено, що строк поставки продукції повинен складати не більше 10-ти календарних днів з дати отримання постачальником письмової заявки покупця.

Як зазначив у позові позивач, відповідач здійснив поставки несвоєчасно, з порушенням строків, встановлених Договором та не в повному обсязі.

Так, 21.09.2015р. відповідачем здійснено поставку товару (стрічка скляна ЛЕСБ-0,1х30, стрічка кіперна ЛЕ-30-46-х/б та стрічка склобондажна ЛСБЕ-155 02х20) на загальну суму 5 611,58 грн., що підтверджується актом приймання-передачі продукції від 21.09.2015р. (а.с. 23).

24.09.2015р. відповідачем здійснено поставку товару (лакотканина ЛШМ -105-0,15мм) на загальну суму 1 470,00 грн., що підтверджується актом приймання-передачі продукції від 24.09.2015р. (а.с. 24).

28.09.2015р. відповідачем здійснено поставку товару (стрічка скляна ЛЕСБ-0,1х30мм) на загальну суму 810,00 грн., що підтверджується актом приймання-передачі продукції від 28.09.2015р. (а.с. 25).

19.10.2015р. відповідачем здійснено поставку товару (стрічка скляна ЛЕСБ-0,1х30мм) на загальну суму 810,00 грн., що підтверджується актом приймання-передачі продукції від 19.10.2015р. (а.с. 26).

В порушення умов договору відповідач не здійснив у встановлені Договору строки поставку частини товару на суму 7 468,92 грн.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 25/1763-6175 від 25.11.2015р. (а.с. 27), в якій позивач вимагав сплатити штрафні санкції за невиконання умов договору.

Відповідач відповіді на претензію не надав, станом на дату звернення позивача з позовом до суду відповідач умови договору не виконав, суму штрафних санкій не сплатив, що і стало причиною спору.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як взаємовідносини, що випливають із договору поставки, згідно якого та в силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

В ході судового розгляду справи встановлено, що поставка товару обумовленого сторонами відбулась з простроченням та не в повному обсязі, у звязку з чим позивачем за непоставлений своєчасно товар нараховано 7% штрафу у розмірі 522,82 грн. та пеню у розмірі 15 087,22 грн. за період з 12.12.2015р. по 21.03.2016р.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу, розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання

Згідно п. 9.1. Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором.

У відповідності до п. 9.2. Договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобовязань щодо поставки продукції з постачальника стягується пеня у розмірі 2 відсотка вартості продукції, з якої допущено прострочення за кожен день прострочення, а за прострочення понад двадцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості; відшкодовує всі понесені покупцем збитки, заподіяні затримкою виконання постачальником зобовязань за цим договором, а у разі здійснення попередньої оплати постачальник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає покупцю кошти з урахуванням індексу інфляції і 3 відсотків річних.

Відповідно до частини 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", згідно з пунктами 1, 3 якого розмір пені за прострочку платежу, що встановлюється за згодою сторони, обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Таким чином, яким би способом не визначався в договорі розмір неустойки, він не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З огляду на викладене, враховуючи встановлення Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" граничного розміру відповідальності за прострочення платежу у вигляді пені (розмір якої не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня), за прострочку платежу за спірним Договором може бути стягнута лише сума неустойки, яка не перевищує ту, що обчислена на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Судом перевірено розрахунок позивача та встановлено, що сума пені, що підлягає до стягнення за період з 12.12.2015р. по 21.03.2016р. становить 907,37 грн.

В частині стягнення пені у сумі 14 179,85 грн. слід відмовити.

7% штрафу становлять 522,82 грн. та є такими, що підлягають до стягнення.

Заперечення відповідача щодо неотримання ним від позивача заявки на поставку продукції у звязку з тим, що заявка направлена на іншу адресу судом не приймаються з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, письмова заявка № 07/646-4647 від 11.09.2015р. була направлена відповідачу двома способами, а саме:

- за допомогою засобів поштового звязку 11.09.2015р. за адресою: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Воронцова, буд. 73 (дана адреса була зазначена відповідачем у його комерційній пропозиції, що передувала укладенню договору (а.с. 83)), яка була отримана 19.09.2015р., про що свідчить поштове повідомлення;

- за допомогою засобів факсимільного звязку також 11.09.2015р. за номером (85), яка була отримана у той же день, про що свідчить журнал обліку вихідних факсограм Зміївської ТЕС за 2015р. (а.с.85-86).

Про те, що письмова заявка дійсно була отримана відповідачем, свідчить той факт, що поставка продукції була розпочата відповідачем саме у 10-денний строк з моменту її отримання, про який йдеться мова у п. 5 Додатку №1 до Договору.

Крім того, відповідно до п. 5.11. Договору сторонами було погоджено застереження, яке виключає постачання продукції без письмової заявки покупця, оскільки у цьому разі така продукція не буде прийматися та оплачуватися.

Заперечення відповідача щодо неотримання ним кореспонденції від позивача спростовуються наступним.

Відповідно до ст. 32, ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для приватного вирішення господарського спору. Ці данні встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими і речовими доказами, а також поясненнями представників сторін, які беруть участь в судовому процесі.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 листопада 2015р. позивачем було направлено на адресу відповідача, за допомогою засобів поштового зв'язку, поштове відправлення, до якого входив документ, а саме претензія № 25/1763-6175 від 25.11.2015 на суму 12 498,32 грн. про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Крім того, позивач надав суду докази того, що претензія № 25/1763-6175 від 25.11.2015р. була належним чином зареєстрована у журналі вихідної кореспонденції 25.11.2015р., на претензію була заведена відповідна картка обліку форми ФП-1С, а також відправлена вона була 25.11.2015р. за допомогою засобів поштового зв'язку, про що свідчить розрахунковий фіскальний чек, список №220 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в ВПЗ Комсомольське Зміївською ТЕС та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.117-124).

Що стосується додаткових угод № 12/225 від 22.09.2015р., № 12/200 від 28.08.2015р., №12/205 від 03.09.2015р., № 12/201 від 28.08.2015р. про які повідомляє у своєму відзиві відповідач, то вони були належним чином зареєстровані у журналі вихідної кореспонденції 08.12.2015р., на додаткові угоди, була заведена відповідна картка обліку форми ФП-1С, відправлені вони були 09.12.2015р. за допомогою засобів поштового зв'язку, про що свідчить розрахунковий фіскальний чек, список №234 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в ВПЗ Комсомольське Зміївською ТЕС та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 125-145).

Що стосується наявності правових підстав, які надають право позивачу надсилати на адресу відповідача документи, які пов'язані з виконанням договору № 12/205 від 03.09.2015р., саме рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про його вручення. то вони випливають з роз'яснень Вищого господарського суду України, які були зроблені в зв'язку із затвердженням Кабінетом Міністрів України "Правил надання послуг поштового зв'язку" від 05.03.2009 № 270. Так відповідно до пунктів 2.1. та 2.2. Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про постанову Кабінету Міністрів України від 03.2009р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку" від 13.04.2008р. № 01-08/208 зазначено, що розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (касовий чек, поштова квитанція тощо), може вважатися належним доказом надання іншій стороні (сторонам) у справі копії позовної заяви, апеляційної або касаційної скарги та інших. Відсутність опису вкладення до листа не тягне за собою наслідків у вигляді повернення позовної заяви, апеляційної або касаційної скарги, оскільки названими Правилами не передбачено обов'язкового оформлення відправником такого опису (за винятком випадків, зазначених у пункті 60 цього нормативно-правового акта).

Отже, як вбачається з вищенаведеного, позиція Вищого господарського суду України ґрунтується на тому, що належними та допустимими доказами у справі, які підтверджують направлення одною стороною на адресу іншій стороні будь-яких документів, є розрахунковий документів встановленої форми (розрахунковий фіскальний чек), поштова квитанція (рекомендоване повідомлення про отримання поштового відправлення) тощо, і суди не повинні вимагати від сторін надання в якості доказів опису вкладення у цінний лист, оскільки законом не передбачено обов'язкового оформлення відправником такого опису.

За викладеного, з матеріалів справи встановлено, що претензія № 25/1763-6175 від 25.11.2015р. на суму 12 498,32 грн., була отримана особисто директором ТОВ "Етал-Профі" ОСОБА_4 01.12.2015р., про що свідчить розрахунковий фіскальний чек, список № 220 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в ВПЗ Комсомольське Зміївською ТЕС та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Статтями 33, 34 ГПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справ

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з стягненням з відповідача на користь позивача пені у сумі 907,37 грн. та штрафу 522,82 грн.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

З врахуванням викладеного, судові витрати, відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам, зі стягненням з відповідача на користь позивача 126,25 грн.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Етал-профі» (49000, АДРЕСА_2, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 1, ) в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції (63460, Харківська область, Зміївський район, смт. Комсомольське, Балаклійське шосе, 2, ) пені у сумі 907,37 грн. (дев'ятсот сім грн. 37 коп.), штраф - 522,82 грн. (п'ятсот двадцять дві грн. 82 коп.), витрати по сплаті судового збору 126,82 грн. (сто двадцять шість грн. 82 коп.), про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 14.04.2016р.

Суддя ОСОБА_5