ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2016 р.Справа № 922/677/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Регіон", м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖБК-5", м.Харків
про стягнення 101315,50 гривень
за участю :

позивача - ОСОБА_1 (дов. б/н від 10.03.2016 року);

відповідача - ОСОБА_2 (керівник).

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Союз Регіон", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з ТОВ "ЖБК-5" (відповідача) 101315,50 гривень, з яких 67620,00 гривень суми основної заборгованості, 31858,50 гривень пені, 1837, гривень 3% річних. Заявлену вимогу обґрунтував неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №104 від 28.04.2015 р. Крім того, позивач просив суд покласти судові витрати на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.03.2016 р. було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у судовому засіданні на 05.04.2016 р.

31.03.2016 р. відповідач надав до суду відзив (вх.№10743), в якому позов визнає.

05.04.2016 р. представник позивача надав до суду витребувані документи (вх.№10690)

Судом було досліджено та долучено до матеріалів справи надані сторонами документи.

Представник позивача 05.04.2016 р. у судовому засіданні позов підтримував, змін не мав.

Відповідач 05.04.2016 р. у судовому засіданні проти позову не заперечував.

Враховуючи те, що норми ст.65 ГПК України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Отже, суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

28.04.2015 р. сторони уклали договір поставки №104, відповідно до умов якого продавець-позивач мав поставити цемент у кількості та за ціною договору, а покупець-відповідач мав прийняти та оплатити товар.

30.04.2015 р. відповідно до видаткової накладної №3004-17 від 30.04.2015 р. та Специфікації №01 від 28.04.2015 р., які є невід'ємною частиною договору, покупцю був поставлений товар на суму 96120,00 грн.

Відповідно до п.6.3 договору, оплата поставленого товару проводиться в безготівковому порядку протягом 20 календарних днів з дати поставки товару, тобто до 21.05.2015 р. ОСОБА_3 звіряння взаємних розрахунків за період з 28.04.2015 р. по 01.02.2016 р. заборгованість відповідача складає 67620,00 грн.

Відповідно до п.7.4. договору за прострочення оплати товару сплачується пеня.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити з нього певну грошову суму.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, своїми діями відповідач порушив умови Договору та вимоги ст.526 ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Таким чином, враховуючи, що відповідач визнає позов, позовні вимоги позивача в частині стягнення 67620,00 грн. основного боргу є обґрунтованими, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Сторони у договорі погодили сплату пені, у зв'язку з простроченням платежів відповідачем (п.7.4. Договору).

Правові наслідки порушення зобовязання встановлені ст.611 ЦК України, зокрема, щодо сплати неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафними санкціями, відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

За таких підстав, суд вважає вимоги позивача про стягнення 31858,50 грн. пені, обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та вимогам чинного законодавства, підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За таких обставин, позовні вимоги позивача по стягненню 1837,00 грн. 3% річних обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.ст. 44, 49 ГПК України, відповідно до яких, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.230, 265 Господарського кодексу України, ст.ст.525, 526, 530, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст.22, 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖБК-5" (код 39047685, 61060, м.Харків, пр-т 50-річчя СРСР, б.171, р/р №9589 в ПАТ КБ"ПриватБанк", МФО 351533) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Регіон" (код36987543, 61050, м.Харків, пров.Поштовий,б.5, п/р№ 260023595 в відділенні ПУМБ "РЦ Північно-Східний", МФО 334851) 67620,00 гривень основної заборгованості, 31858,50 гривень пені, 1837,00 гривень 3% річних за договором поставки №104 від 28.04.2015 р., та 1519,73 гривень судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11.04.2016 р.

Суддя ОСОБА_4

Справа №922/677/16