РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016Справа № 910/2635/16

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Банк національний кредит"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ВГФ 2014"
простягнення 399 452 грн 05 коп.
Представники:
від позивача: Недотопа М.М. - представник за довіреністю
від відповідача: Коговалов О.С. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17.02.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Банк національний кредит" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВГФ 2014" про зобов'язання повернути 399 452 грн 05 коп. отриманих за договором про депозитний вклад "Стандартний" № DU1235/2014-1 строком на 12 місяців+1 день (367 днів) в національній валюті (без капіталізації процентів) від 26.06.2014 без достатніх правових підстав.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами кредитного договору про депозитний вклад "Стандартний" № DU1235/2014-1 строком на 12 місяців+1 день (367 днів) в національній валюті (без капіталізації процентів) від 26.06.2014 отримав без достатніх правових підстав грошові кошти в розмірі 399 452 грн 05 коп., оскільки позивач на день розірвання та повернення депозиту не перерахував проценти за зниженою відсотковою ставкою у розмірі 2,0 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2016 порушено провадження у справі № 910/2635/16, розгляд справи призначений на 14.03.2016.

14.03.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі у судовому засіданні 14.03.2016 оголошено перерву до 04.04.2016.

21.03.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли доповнення до позовної заяви.

У судове засідання 04.04.2016 з'явився представники сторін та надали пояснення по суті справи. Представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення, відповідно до яких заперечує проти заявлених позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 04.04.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

26.06.2014 між Публічним акціонерним товариством "Банк національний кредит" (банк за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВГФ 2014" (вкладник за договором) укладено договір про депозитний вклад "Стандартний" № DU1235/2014-1 строком на 12 місяців+1 день (367 днів) в національній валюті (без капіталізації процентів), відповідно до умов якого вкладник передає, а банк приймає на депозитний рахунок № 6001 в ПАТ "Банк національний кредит", код банку 320702, грошові кошти в сумі 3 000 000 грн 00 коп. в національній валюті на умовах цього договору.

Згідно з пунктом 2.2. договору депозит розміщується на строк з 26.06.2014 по 27.06.2015 включно.

У відповідності до пункту 2.3 договору банк сплачує вкладнику процентну ставку за користування депозитом у розмірі 22,0% річних.

Пунктом 3.7 договору визначено, що вкладник має право звернутися з проханням про дострокове розірвання договору і повернення суми депозиту в робочий день протягом операційного часу письмово попередивши про це банк за 10 робочих днів до бажаної дати повернення суми депозиту та нарахованих процентів, шляхом подання заяви про дострокове розірвання дії договору. Датою розірвання договору вважається дата повернення суми депозиту та нарахованих процентів вкладнику. Банк повертає суму депозиту та нарахованих процентів протягом 10 днів з дня подання вкладником заяви про дострокове розірвання дії договору шляхом перерахування відповідної суми коштів на рахунок вкладнику № 6001, відкритий у ПАТ "Банк національний кредит", код банку 320702. У випадку розірвання договору з ініціативи вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 2 % річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором банківського вкладу.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно з частиною 3 статті 1060 Цивільного кодексу України за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.

Відповідно до частини 1 статті 1061 Цивільного кодексу України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (частина 6 статті 1061 Цивільного кодексу України).

Нормами частини 6 статті 1061 Цивільного кодексу України проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Відповідно до статті 1070 Цивільного кодексу України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Як встановлено судом, відповідач звернувся до позивача з листом № 3 від 26.02.2015 про дострокове припинення дії договору про депозитний вклад "Стандартний" № DU1235/2014-1 строком на 12 місяців+1 день (367 днів) в національній валюті (без капіталізації процентів) від 26.06.2014, та про повернення депозитних коштів разом із відсотками, як наслідок банком були повернуті позивачу грошові кошти у розмірі 300 000 грн 00 коп., а також нараховані проценти у розмірі 439 397 грн 26 коп., що підтверджується, наявною в матеріалах справи, банківською випискою з рахунку позивача за період з 01.08.2015 по 21.12.2015.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд зобов'язати відповідача повернути позивачу грошові кошти в розмірі 399 452 грн 05 коп., отриманих ним за договором про депозитний вклад "Стандартний" № DU1235/2014-1 строком на 12 місяців+1 день (367 днів) в національній валюті (без капіталізації процентів) від 26.06.2014, без достатніх правових підстав, оскільки позивач на день розірвання та повернення депозиту не перерахував проценти за зниженою відсотковою ставкою у розмірі 2,0 % річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями пункту 4.2 договору сторони погодили, зокрема, що банк має право самостійно розраховувати суму процентів, а також визначати в кожному конкретному випадку умови договорів про зміну умов договору в т.ч. зміну розміру процентів за результатами переговорів.

Відповідно до пункту 7.2 договору всі інші зміни та доповнення до договору, в тому числі щодо зміни розміру процентної ставки за користування депозитом, мають бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином сторонами з обов'язковим посиланням на договір (пункт

Судом встановлено, що 27.0.6.2014 між Публічним акціонерним товариством "Банк національний кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВГФ 2014" укладено договір про внесення змін № 1 до договору про депозитний вклад "Стандартний" № DU1235/2014-1 строком на 12 місяців+1 день (367 днів) в національній валюті (без капіталізації процентів) від 26.06.2014, відповідно до пункту 7 якого сторони, керуючись власним волевиявленням, вирішили пункту 3.7 депозитного договору викласти в наступній редакції: "3.7. Вкладник має право після припинення дії договору застави майнових прав № 04-1276/1-1 (вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку) від 27.06.2014, звернутися з проханням про дострокове розірвання договору і повернення суми депозиту в робочий день протягом операційного часу, письмово попередивши про це банк за 10 (десять) робочих днів до бажаної дати повернення суми депозиту та нарахованих процентів, шляхом подання відповідної заяви про дострокове розірвання дії договору. Датою розірвання договору вважається дата повернення суми депозиту та нарахованих процентів вкладнику.

Після припинення дії договору застави майнових прав № 04-1276/1-1 (вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на вкладному (депозитному) рахунку) від 27.06.2014 банк повертає суму депозиту та нарахованих процентів протягом 10 (десяти) днів з дня подання вкладником заяви про дострокове розірвання договору шляхом перерахування відповідної суми коштів на рахунок вкладника".

Відповідно до частин 1 та 3 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Таким чином, в момент укладення договору про внесення змін № 1 від 27.06.2014, сторонами на власний розсуд було змінено пункт 3.7 договору, в тому числі, в частині незастосування зниженої відсоткової ставки у випадку його розірвання за ініціативою вкладника.

Відповідно до частини 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Твердження позивача щодо помилковості трактування умов договору про внесення змін № 1 від 27.06.2014 в частині зміни умов пункту 3.7 депозитного договору, не приймаються судом до уваги, оскільки з тексту договору про внесення змін № 1 до договору про депозитний вклад "Стандартний" № DU1235/2014-1 строком на 12 місяців+1 день (367 днів) в національній валюті (без капіталізації процентів) від 26.06.2014 вбачається, що сторонами погоджено викласти пункт 3.7 договору в новій редакції, а не лише внести зміни до першого та другого абзаців пункту.

Судом встановлено, що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, а саме позивачем не надано доказів в підтвердження того, що станом на день розірвання договору про депозитний вклад "Стандартний" № DU1235/2014-1 строком на 12 місяців+1 день (367 днів) в національній валюті (без капіталізації процентів) від 26.06.2014 між сторонами існувала письмова угода про застосування зниженої відсоткової ставки у випадку його розірвання за ініціативою вкладника. Таким чином, вимоги позивача про зобов'язання відповідача повернути 399 452 грн 05 коп. отриманих за договором про депозитний вклад "Стандартний" № DU1235/2014-1 від 26.06.2014 без достатніх правових підстав, визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 07.04.2016

Суддя Н.Б. Плотницька