ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року Справа № 917/519/15

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Грек Б.М. і Селіваненко В.П.

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

на рішення господарського суду Полтавської області від 26.11.2015

та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.01.2016

зі справи № 917/519/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Товариство), м. Київ,

до комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" (далі - Підприємство), м. Кременчук,

про стягнення 754 379,14 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Підприємства про стягнення 754 379,14 грн. заборгованості (з них: 77 977,49 грн. -3% річних, 676 401,65 грн. інфляційних втрат) у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання з оплати отриманого природного газу за договором від 28.12.2012 № 13/3198-ТЕ-24 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір).

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 26.11.2015 у справі № 917/519/15 (суддя Бунякіна Г.І.) позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 446,04грн. - 3% річних, 3522,70грн. інфляційних втрат, 79,37грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 (судді Фоміна В.О. - головуючий, Крестьяніннов О.О., Шевель О.В.) рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача 446,04грн. - 3% річних, 3522,70грн. інфляційних втрат, 79,37грн. судового збору скасовано; у цій частині прийнято нове рішення про відмову в позові. В іншій частині - рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Товариство просить судові акти попередніх інстанцій скасувати в частині відмови в позові з прийняттям у скасованій частині нового рішення про задоволення позову. Скаргу мотивовано прийняттям оскаржуваних судових рішень з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги.

У відповідності до зміни складу колегії суддів від 06.04.2016 у зв'язку із запланованим відрядженням судді Прокопанич Г.К. визначено такий склад колегії суддів для розгляду справи № 917/519/15: Палій В.В. - головуючий (доповідач), Грек Б.М., Селіваненко В.П.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм процесуального та матеріального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, що:

- 28.12.2012 Товариством та Підприємством укладено Договір, на виконання умов якого Товариство як продавець протягом періоду січень - грудень 2013 року поставило на користь Підприємства як покупця газ на загальну суму 19 842 286,29 грн., який оплачено Підприємством частково; сума заборгованості склала 14 595 784,85 грн.;

- рішенням господарського суду Полтавської області від 13.11.2014 у справі № 917/1802/14 за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" про стягнення 18 222 338,42 грн. позов задоволено частково; з Підприємства на користь Товариства стягнуто 800 843,31 грн. пені, 541 865,40 грн. -3% річних, 1 749 949,32 грн. інфляційних втрат, 73 080,00 грн. судового збору; в частині стягнення 14 595 784,85 грн. основного боргу - провадження у справі припинено; в частині стягнення 533 598,54 грн. пені - у позові відмовлено;

- рішення місцевого господарського суду зі справи № 917/1802/14 скасовано частково постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.02.2015 з прийняттям нового рішення у скасованій частині, а саме з відповідача на користь позивача стягнуто 171 076,34 грн. пені, 58 425,27 грн. -3% річних, 920,08 грн. витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В частині вимоги про стягнення 14 595 784,85 грн. основного боргу - рішення місцевого господарського суду залишено без змін. Зазначена постанова апеляційного господарського суду у справі № 917/1802/14 залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 06.04.2015;

- у мотивувальній частині постанови Харківського апеляційного господарського суду від 05.02.2015 зі справи № 917/1802/14 встановлено такі обставини:

03.10.2014 Територіальним органом Казначейства в Полтавській області, Департаментом житлово-комунального господарства Полтавської області державної адміністрації, Департаментом фінансів Полтавської області державної адміністрації, Фінансовим управлінням виконкому Кременчуцької міськради, Управлінням житлово-комунального господарства м. Кременчука, комунальним підприємством "ТЕПЛОЕНЕРГО", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" укладено договір про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") від 03.10.2014 № 608/30 (далі - Договір про організацію взаєморозрахунків), предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язок з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30;

згідно з пунктом 9 Договору про організацію взаєморозрахунків комунальне підприємство "ТЕПЛОЕНЕРГО" перераховує НАК "Нафтогаз України" кошти в сумі 14 595 784,85 грн., у тому числі податок на додану вартість 2 432 630,81 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ та транспортування газу за 2013 рік згідно з договором від 28.12.2012 № 13/3198-ТЕ-24;

уклавши Договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строки розрахунку за природний газ, поставлений відповідно до Договору на суму 14 595 784,85 грн.;

зобов'язання у сумі 14 595 784,85 грн. (яке є предметом Договору про організацію взаєморозрахунків) виконано відповідачем без порушення умов, визначених Договором про організацію взаєморозрахунків;

сума, яка сплачена відповідачем за поставлений природний газ за Договором з простроченням виконання зобов'язання, склала 5 246 501,44 грн. (19 842 286,29 грн. сума поставленого природного газу протягом січня -грудня 2013 року - 14 595 784,85 грн. різниця в тарифах на теплову енергію, умови погашення якої встановлені Договором про організацію взаєморозрахунків = 5 246 501,44 грн.);

заборгованість у сумі 5 246 501,44 грн. виникла за поставлений природний газ за Договором у січні 2013 року (на суму 4 741 739,12 грн.) та в лютому 2013 року (на суму 504 762,32 грн.).

Причиною виникнення спору в даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для застосування до Підприємства заходів відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Згідно з приписами частини третьої статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом (статтею 625 ЦК України) право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Апеляційний господарський суд, частково скасовуючи рішення місцевого господарського суду, на підставі повного і всебічного дослідження фактичних обставин справи та перевірки їх поданими доказами, із наведенням у постанові необхідного мотивування, встановивши, що укладення Договору про організацію взаєморозрахунків виключає стягнення з відповідача на користь позивача нарахувань на суму основного боргу за зобов'язаннями лютого 2013 року (у частині) за та зобов'язаннями, які виникли за період з березня по грудень 2013 року включно; беручи до уваги, що за наслідками судового розгляду справи № 917/1802/14 з відповідача на користь позивача було стягнуто 3% річних та інфляційні втрати, які нараховані на суму заборгованості 5 246 501,44 грн., що сплачена відповідачем з порушенням встановлених Договором строків оплати; врахувавши, що нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат на суму 14 595 784,85 грн. (яка є предметом Договору про організацію взаєморозрахунків) за період з 12.08.2014 по 15.10.2014, тобто до укладення Договору про організацію взаєморозрахунків, є безпідставним, з огляду на те, що уклавши Договір про організацію взаєморозрахунків сторони тим самим змінили порядок і строки розрахунку за природний газ, поставлений відповідно до Договору на суму 14 595 784,85 грн., - дійшов заснованого на законі висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим правомірно відмовив у задоволенні позову.

Таким чином, підстави для скасування або зміни законної та обґрунтованої постанови апеляційного господарського суду відсутні. Доводи заявника касаційної скарги не спростовують правомірних висновків апеляційного господарського суду, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а прийнята у справі постанова апеляційного господарського суду залишенню без змін.

Керуючись статтями 1117, 1119-11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 зі справи № 917/519/15 залишити без змін, а касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

Суддя В. Палій

Суддя Б. Грек

Суддя В. Селіваненко