РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016Справа №910/2262/16
За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації

про визнання співвласником приміщення

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2 (за дов.)

від відповідача Дещенко О.М. (за дов.)

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 11.04.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся з позовом фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання співвласником приміщення на праві спільної часткової власності, що знаходить за адресою: АДРЕСА_2, площею 22,6 кв. м, що у відсотковому співвідношенні становить 38,63 % загальної плащі приміщення.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він являється орендарем нежитлового приміщення згідно договору № 1439 від 15.02.2010. Позивачем, за погодженням з орендодавцем, було проведено ремонт орендованого приміщення на суму 434822,87 грн., в зв'язку з чим площа об'єкту збільшилась. Позивач вважає, що після проведених ремонтних робіт було створено нову річ і він має право стати її співвласником.

Ухвалою суду від 17.02.2016 порушено провадження у справі № 910/2262/16, розгляд останньої призначено на 02.03.2016.

В судовому засіданні 02.03.2016 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував. Заперечення відповідач обґрунтовує тим, що ремонтні роботи проведені позивачем без погодження з орендодавцем, що суперечить умовам договору оренди.

Позивач подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

02.03.2016 в судовому засіданні оголошено перерву на 21.03.2016.

Представник відповідача в судове засідання 21.03.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 21.03.2016 розгляд справи відкладено на 30.03.2016.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва позивач 22.03.2016 подав заяву про виправлення помилки в описовій та прохальній частині позовної заяви та просить визнати його співвласником приміщення на праві спільної часткової власності, що знаходить за адресою: АДРЕСА_2, площею 23,41 кв. м, що у відсотковому співвідношенні становить 40,02 % загальної плащі приміщення.

В зв'язку з необхідністю витребування додаткових доказів, в судовому засіданні 30.03.2016 оголошено перерву до 04.04.2016.

В зв'язку з необхідністю витребування додаткових доказів, в судовому засіданні 04.04.2016 оголошено перерву до 11.04.2016.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва позивач 06.04.2016 подав клопотання про доручення документів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 11.04.2016 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2010 між Комунальним підприємством "Фінансово-розрахунковий центр "Дніпровський" Дніпровської районної у місті Києві ради (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (орендар) було укладено Договір № 1439 оренди нерухомого майна, відповідно до умов якого (п. 1.1, п. 2.1) орендодавець на підставі рішення № 129 від 25.06.2007 Дніпровської районної у м. Києві ради та виданого у встановленому порядку розпорядження № 1037-Р від 25.12.2009 Дніпровської районної в місті Києві ради, передає в оренду нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення), а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 35,09 кв. м (сміттєзбірник).

Цільове призначення об»єкта оренди: для розміщення продовольчого магазину без реалізації підакцизної групи товарів (п.1.2. договору).

Об»єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади Дніпровського району міста Києва і знаходиться на балансі Дніпровської районної у м.Києві ради та у Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району у м.Києві на утриманні, експлуатаційному обслуговуванні житлового та нежитлового фонду і прибудинкових територій Дніпровського району м.Києва (далі балансоутримувач). Опис технічного стану об»єкту оренди на дату його передачі його орендодавцеві зазначається в акті приймання-передачі нерухомого майна (додаток №1). Передача об»єкта в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на об»єкт оренди. Власником залишається територіальна громада Дніпровського району м.Києва, а орендар користується ним протягом строку оренди. (п.п.2.3, 3.1, 3.2. договору). Орендар не має права без письмового дозволу орендодавця, оформленого на підставі виданого в установленому порядку розпорядження Дніпровської районної у м.Києві ради переобладнувати об»єкт оренди для своїх потреб, заводити на прилеглій території нові будови, прибудови, надбудови тощо. Роботи на об»єкті оренди виконуються тільки на підставі проектно-кошторисної документації, розробленої та затвердженої в установленому порядку та при наявності дозволу на проведення будівельних робіт, отриманого в установленому порядку. Орендар зобов»язаний утримувати об»єкт оренди у справному стані, своєчасно, своїми силами та за свій рахунок проводити необхідний технічний ремонт об»єкту оренди, а також інженерного та санітарно-технічного обладнання, що в ньому знаходиться. (п.п.5.1, 5.2. договору).

Об'єкт оренди відповідно до акту приймання-передачі від 15.02.2010 передано Комунальним підприємством "Фінансово-розрахунковий центр "Дніпровський" Дніпровської районної у місті Києві Ради позивачу.

Додатками до договору оренди є розрахунок орендної плати та розміру компенсації (відшкодування) податку плати за землю.

Додатковою угодою № 1439-пр від 17.12.2012 Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація прийняла на себе права та обов'язки орендодавця і стала стороною за договором оренди від 15.02.2010 № 1439. Дніпровська районна у м.Києві адміністрації прийняла на себе обов»язки орендодавця на підставі п.2.1. Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, яке затверджене рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 року №34/6250, та п. 4,5 розпорядження Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 30.05.2012 №236 «Про організаційно-правові заходи з припинення комунального підприємства «Фінансово-розрахунковий центр «Дніпровський» Дніпровської районної у м.Києві ради».

Цільове призначення об'єкта оренди: для розміщення продовольчого магазину без реалізації підакцизної групи товарів (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.3 Договору (в редакції додаткової угоди № 1439-пр від 17.12.2012, об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, передано до сфери управління Дніпровської районної у місті Києві адміністрації, закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством "Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва.

Відповідно до п. 5.1. Договору орендар не має права без письмового дозволу орендодавця, оформленого на підставі виданого в установленому порядку розпорядження Дніпровської районної у місті Києві ради переобладнувати об'єкт оренди для своїх потреб, зводити на прилеглій до об'єкту оренди території нові будови, прибудови, надбудови, тощо. Роботи на об'єкті оренди виконуються тільки на підставі проектно-кошторисної документації, розробленої та затвердженої в установленому чинним законодавством України порядку та при наявності дозволу на проведення будівельних робіт, отриманого в установленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві ради від 05.08.2010 р. №783-Р "Про надання дозволу на проведення ремонтно-будівельних робіт" дозволено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 проведення ремонтно-будівельних робіт з реконструкції (поліпшення) сміттєзбірика, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 35,09 кв. м, для розміщення продовольчого магазину без реалізації підакцизної групи товарів, що перебуває у користуванні Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відповідно до договору № 1439 оренди нерухомого майна від 15.02.2010. Згідно з п. 8.1. Договору, останній діє з 15 лютого 2010 року до 11 лютого 2013 року включно.

Договір оренди нерухомого майна № 1439 від 15.02.2010 укладений на строк до 11 лютого 2013 пролонговано сторонами згідно пункту 8.3, що підтверджується рішенням Господарського суду м. Києва від 23.01.2014 по справі № 910/18506/13. З висновку суду, що викладено в рішенні випливає, що після закінчення терміну його дії, Орендар, який належним чином виконував свої обов'язки, має переважне право на продовження Договору на новий термін. Крім того, Орендодавець не звертався до Орендаря з вимогою про припинення Договору у встановлений законом термін, тому Договір оренди нерухомого майна № 1439 від 15.02.2010 вважається автоматично пролонгований на той же самий строк (3 роки) на тих же умовах, а саме по лютий 2016 року. Вказане рішення є чинним на час розгляду спору.

Так, позивачем були зроблені поліпшення та реконструкція нежилого приміщення (будівлі, споруди) загальною площею 35,09 кв.м. (сміттєзбірник), за наслідками якої було створено новий об'єкт, а саме магазин продовольчих товарів, без реалізації підакцизної групи товарів загальною площею 58,5 кв.м.

Зазначені обставини підтверджуються, зокрема, Договором підряду № 0908/10 від 09.08.2010, укладеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Арт-Центр "КАЛАФ", до якого було додано Акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт від 17.12.2010, типова форма КБ-2в, який розроблено та затверджено Наказом Мінрегіонбуду України від 04.12.2009 № 554. Відповідно до Акту приймання виконаних будівельних робіт від 17.12.2010 вказано повний перелік робіт, які були проведені будівельною організацією. Згідно Акту приймання виконаних будівельних робіт від 17.12.2010 загальна вартість виконаних робіт склала 249872,15 грн., крім того на матеріали, згідно підсумкової відомості ресурсів, було витрачено 184950,72 грн. , разом витрати склали 434822,87 грн. Крім того, до матеріалів справи надано локальний кошторис № 6-1-1 на суму 189528,00 грн. та відомість ресурсів до локального кошторису та договірна ціна на суму 249872,00 грн.

Відповідність новоствореного об'єкта - продовольчого магазину, будівельним, протипожежним та санітарним нормам, підтверджена експертним висновком Київської незалежної судово-експертної установи, якою було проведено незалежне експерте будівельно-технічне дослідження. Відповідно до проведеного дослідження, було надано висновок експерта № 0910 від 30.07.2014, який підтверджує, що в результаті перебудови та переобладнання з сміттєзбірника було побудовано нову будівлю, яка має 100% будівельну готовність, знаходиться у доброму технічному стані та повністю забезпечена наявністю інженерних комунікацій (до приміщення було підведено водопостачання та водовідведення).

Після проведення будівельно-ремонтних робіт змінилася загальна площа об'єктів оренди. Таким чином, площа об'єкту за адресою: АДРЕСА_2, збільшилася із 35,09 кв. м. до 58,5 кв. м., на 23,41 кв.м., що у відсотковому співвідношенні становить 40,02 % від загальної площі приміщення.

Наявність згоди орендодавця провести ремонтно-будівельні роботи підтверджується розпорядженням від 05.08.2010 №783-Р Дніпровської районної у місті Києві ради про надання дозволу на проведення ремонтно-будівельних робіт.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 331, 332 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ.

Відповідно до п. 2 методики оцінки майна, затвердженої Постановою КМ України від 10.12.2003 № 1891 невід'ємні поліпшення орендованого майна - здійснені орендарем заходи, спрямовані на покращання фізичного (технічного) стану орендованого майна та (або) його споживчих якостей, відокремлення яких призведе до зменшення його ринкової вартості.

Виходячи з поняття поліпшення майна, необхідно зазначити, що поліпшення орендованого майна передбачає не просто здійснення відновлення належного стану об'єкта (як при ремонті), а наявність витрат у зв'язку з модернізацією, модифікацією, дообладнанням цього об'єкта, що зумовлює збільшення майбутніх вигод, які отримуються від використання такого майна. Тобто, при ремонті відбувається відновлення стану об'єкту оренди, його корисливих властивостей, а при поліпшенні - зміна майна. За наслідками виконання умов договору оренди нерухомого майна № 1439 від 15.02.2010, в оренду надавався сміттєзбірник, а в кінцевому варіанті після проведення ремонтних робіт з поліпшення утворився новий об'єкт - повноцінний магазин продовольчих товарів, який використовується для продажу товарів, які не включені до групи підакцизних та з метою отримання прибутку від діяльності цього магазину.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10 квітня 1992 року N 2269-XII орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 773 ЦК України наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця.

Відповідно до абз 4 ч. 3 ст.. 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції чинній на момент здійснення поліпшення) орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Відповідно до ч. 4 ст.. 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" якщо в результаті поліпшення, зробленого орендарем за згодою орендодавця, створена нова річ, орендар стає її власником у частині необхідних витрат на поліпшення, якщо інше не передбачено договором оренди.

Частиною 4 ст. 778 ЦК України передбачено, що якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи те, що позивачем на виконання приписів ч. 4 ст. 778 Цивільного кодексу України, було надано суду в якості доказів документи, що підтверджують наявність згоди орендодавця на проведення ремонтно-будівельних робіт, документи на підтвердження проведення робіт з поліпшення нежилого приміщення, а також документальне підтвердження того, що після поліпшення утворився новий об'єкт, а тому позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання права спільної часткової власності на частину приміщення (будівлі, споруди), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, площею 23,41 кв.м. є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Доводи відповідача про відсутність письмової згоди орендодавця на здійснення переобладнання об'єкту оренди судом до уваги не приймається, оскільки, спростовані матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.06.2011 року №3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абзацу 2 статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" з 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1378,00 гривень.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Позивач просить визнати за ним право часткової власності на майно загальною вартістю 552254,87 грн. При цьому вартість частки майна, на яку позивач визнає свою власність складає 434822,87 грн. тобто саме з цієї суми обраховується судовий збір. Отже сума судового збору за подання даного позову має складати 6522,34 грн. При поданні позовної заяви до суду, позивач сплатив суму судового збору у розмірі 8283,82 грн. замість 6522,34 грн. Тобто сума надміру сплаченого судового збору становить 1761,48 грн. і підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України

Судом встановлено, що згідно квитанції № 511/з3 від 10.02.2016, позивач сплатив до державного бюджету суму судового збору у розмірі 8283,82 грн. квитанції № 511/з3 від 10.02.2016 знаходиться у матеріалах справи № 910/2262/16.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки, позивач сплатив судовий збір у більшому ніж встановлено законом розмірі, то судовий збір підлягає поверненню відповідачу на підставі його клопотання у сумі надміру сплаченого судового збору.

Позивач не звертався з клопотанням про повернення йому судового збору.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст.ст. 33, 34, ст. 44, 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (02192, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) співвласником приміщення на праві спільної часткової власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, площею 23,41 кв.м. (у відсотковому відношенні 40,02 % від загальної площі приміщення).

3. Стягнути з Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації (02094, м. Київ, бульвар Праці, будинок 1/1, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (02192, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір - 6522,34 (шість тисяч п'ятсот двадцять дві грн..) 34 коп..

4. Після набрання рішенням законної сили, видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.04.2016.

Суддя І.В.Усатенко