КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2016 р. Справа№ 925/142/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Коршун Н.М.

Алданової С.О.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача не з'явився

від відповідача 1 не з'явився

від відповідача 2 не з'явився

від третьої особи 1 Небилиця Р.В. - дов. № 010-01/3192 від 19.05.2014 року

від третьої особи 2 не з'явився

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний

експортно-імпортний банк» в особі філії Публічного

акціонерного товариства «Державний

експортно-імпортний банк» в місті Черкасах

на ухвалу господарського суду Черкаської області

від 18.02.2016 року (суддя Довгань К.І.)

у справі № 925/142/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

«Метро-Інформ» (далі - ТОВ «Метро-Інформ»)

до 1) Відділу примусового виконання рішень управління

Державної виконавчої служби Головного

територіального юстиції у Черкаській області

( далі ВДВС)

2) Державного підприємства "СЕТАМ"

(далі - ДП «СЕТАМ»

треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів 1) Публічне акціонерне товариство "Державний

експортно-імпортний банк" в особі філії

Публічного акціонерного товариства "Державний

експортно-імпортний банк" в місті Черкасах ( далі Банк)

2) ОСОБА_3

про визнання недійсними прилюдних торгів та скасування їх

результатів

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 18.02.2016 року у справі № 925/142/16 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 03.03.2016 року; визнано явку для участі у засіданні суду представників позивача і відповідачів обов'язковою; зобов'язано позивача до дня судового засідання подати до господарського суду оригінали поданих з позовом копій документів для їх огляду в судовому засіданні; зобов'язано відповідача до дня судового засідання подати до господарського суду, у разі невизнання позовних вимог, відзив на позовну заяву з посиланням на мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача, а також докази, що обґрунтовують відхилення позовних вимог; заяву позивача про забезпечення позову задоволено, заборонено відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області вчиняти дії щодо оформлення результатів електронних торгів, оформлених протоколом № 143272 проведення електронних торгів, який було сформовано 10.02.2016 р. о 18:00:02 з реалізації нежитлової будівлі магазину з підвалом (літ. А-1, пд.), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею - 1 240,6 кв.

Не погодившись із згаданою ухвалою суду в частині забезпечення позову, Банк оскаржив її в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржена ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, як постановлену внаслідок неправильного застосування норм процесуального права. За твердженнями апелянта, прохання позивача про вжиття заходів забезпечення позову викладене ним не в окремому документі, як того вимагає ст. 66 ГПК України, а в резолютивній частині позовної заяви. Крім цього, судом першої інстанції не враховано, що позивачем не надано жодних належних доказів на обґрунтування позовних вимог, а надані на підтвердження необхідності застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні, є безпідставними та необґрунтованими тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 925/142/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2016 року апеляційну скаргу Банку прийнято до провадження у визначеному складі суду та розгляд справи призначено на 29.03.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 року розгляд справи № 925/142/16 відкладено на 05.04.2016 року за неявки представників позивача, відповідача-1, відповідача-2 та третьої особи 2.

В судове засідання 05.04.2016 року з'явився представник третьої особи 1, представники позивача, відповідача-1, відповідача-2 та третьої особи 2 в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи їх повідомлено належним чином, про причини неявки апеляційний господарський суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали.

На підставі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 2 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

За змістом ст. 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п.п. 3.9.1, 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Таким чином, згідно наявних в матеріалах справи доказів ТОВ «Метро-Інформ», ДП «Сетам», ВДВС, ОСОБА_3 належно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, їх неявка та неявка представників сторін не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги по суті, з огляду на приписи ч. 2 ст. 102 ГПК України апеляційний господарський суд вважав за необхідне скаргу розглянути за відсутності цих представників за наявними у справі доказами. Представник третьої особи 1 проти розгляду скарги за відсутності представників позивача, відповідача-1, відповідача-2 та третьої особи 2 не заперечував.

В судовому засіданні представник третьої особи 1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржену ухвалу в частині забезпечення позову скасувати за наведених в скарзі підстав та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову тощо.

На підставі ст. 101 ГПК України в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника третьої особи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, ТОВ «Метро-Інформ» звернулось до господарського суду Черкаської області з позовною заявою до ВДВС та ДП «Сетам» про визнання недійсними прилюдних торгів та скасування їх результатів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що підготовка до згаданих електронних торгів та їх проведення здійснено з порушенням чинного законодавства. Одночасно позивач просив суд вжити заходів до забезпечення позову шляхом заборони ВДВС вчиняти дії щодо оформлення їх результатів, оформлених протоколом № 143272 проведення електронних торгів, який було сформовано 10.02.2016 року о 18:00:02, з реалізації нежитлової будівлі магазину з підвалом (літ. А-1, пд.) за адресою АДРЕСА_1 загальною площею - 1240,6 кв.м., що належить ТОВ "Метро-Інформ".

Згадана заява мотивована тим, що у випадку прийняття судом рішення на його користь, і невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу № 1 вчиняти дії щодо оформлення вищезгаданих результатів електронних торгів, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі. Утруднення чи неможливість виконання рішення суду в цьому провадженні полягає в тому, що у випадку оформлення результатів проведених електронних торгів, позивач буде змушений звертатися додатково з окремими позовами про визнання незаконними акту державного виконавця та/або свідоцтва на право власності, нести додаткові витрати, пов'язані із розглядом справ в судах та інших компетентних органах, в результаті не відомо чи зможе позивач взагалі відновити свої порушені права, тим більше, що досі йому невідомо хто переможець торгів.

Розглянувши заяву ТОВ «Метро-Інформ» про забезпечення позову, місцевий суд на підставі ст.ст. 66, 67 ГПК України погодився із позицією заявника про існування реальних обставин, які свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, відтак дійшов висновків про задоволення заяви ТОВ «Метро-Інформ».

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками місцевого суду.

Так, на підставі ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених ст.67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За приписами ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (абзац 3 п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (абзац 2 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

Таким чином, адекватність заходу до забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії або забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність зв'язку між таким заходом забезпечення позову як заборона вчиняти дії щодо оформлення результатів електронних торгів, оформлених протоколом № 143272 проведення електронних торгів, який було сформовано 10.02.2016 року о 18:00:02, з реалізації нежитлової будівлі магазину з підвалом (літ. А-1, пд..) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею - 1240,6 кв.м. й предметом спору у даній справі, про співмірність заходів із заявленими позовними вимогами, а відтак обґрунтовано вважав, що вжиття заходів до забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, забезпечить можливість виконання рішення суду в подальшому тощо.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, адже прохання позивача про вжиття заходів забезпечення позову викладене ним не в окремому документі, як то в заяві про забезпечення позову, що вимагає ст. 66 ГПК України, а в прохальній частині позову, не заслуговують на увагу, оскільки господарським процесуальним законодавством не встановлено обов'язку сторони подавати заяву про забезпечення позову в окремому документі, не доведено й апелянтом яким чином наявна у справі оскаржена в частині ухвала порушує його права тощо.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає висновки місцевого суду законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування оскарженого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали суду апеляційний господарський суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 99, 101-103, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк" в особі філії Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк" в місті Черкасах залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Черкаської області від 18.02.2016 року у справі № 925/142/16 - без змін.

Матеріали оскарження ухвали господарського суду Черкаської області від 18.02.2016 року у справі № 925/142/16 повернути за належністю до господарського суду Черкаської області.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Н.М. Коршун

С.О. Алданова