ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2016 р. Справа № 925/2080/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Ткаченку А.О., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача - не зявились, третьої особи ОСОБА_2 за довіреністю, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом Черкаської митниці ДФС України до субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області про стягнення 6 324 грн. 34 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Черкаська митниця ДФС України звернувся в господарський суд з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності від 27.08.2013 року № 1326 (далі - Договір), 3017 грн. 91 коп. заборгованості з орендної плати, 1059 грн. 08 коп. пені, 2247 грн. 35 коп. штрафу, що разом складає 6324 грн. 34 коп., та відшкодування судових витрат.

Ухвалою суду від 30.12.2015 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області.

28.01.2016 року третя особа подала суду письмові пояснення, в яких позов підтримала і просила задовольнити позов повністю.

В засіданні суду представники позивача і третьої особи позов з підстав і в розмірі, викладених в позовній заяві, підтримали і просили задовольнити повністю.

Відповідач письмовий відзив на позов не подав, проти позову не заперечував, явку свого представника в засідання суду не забезпечив, хоч про місце, дату і час судового засідання був повідомлений належним чином за правилами, передбаченими розділом 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20 лютого 2013 року № 28, шляхом направлення ухвали суду за адресою, зазначеній в позовній заяві.

Наявні у справі матеріали суд вважає достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, тому, з урахуванням вимог ст.ст. 69, 75, 77 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

28.03.2012 року між суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3, як орендарем, та регіональним відділенням Фонду державного майна України по Черкаській області, як орендодавцем, було укладено договір № 1326 оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - Договір). У порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець (третя особа) зобов'язався передати, а орендар (відповідач) прийняти в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно: частину вбудованих приміщень виробничо-господарського призначення митного поста «Сміла» площею 18 кв. м., розміщене за адресою: вул. Дзерджинського, 4, м. Сміла, Черкаська область, що обліковується на балансі балансоутримувача - Міністерства доходів і зборів України та перебуває в оперативному управлінні користувача - Черкаської митниці Міндоходів (правонаступником якої є Черкаська митниця ДФС). Вартість майна визначена згідно з висновком про вартість станом на 28.02.2013 і становить 44241,73 грн.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.3, 3.6, 3.10 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 року № 786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку липень 2013 року 663,63 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - серпень 2013 року визначається Орендарем самостійно шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за серпень 2013 року. Орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата перераховується Орендарем самостійно щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, у співвідношенні:

50% - до державного бюджету на відповідний рахунок Держказначейства за місцезнаходженням об'єкту оренди;

50% - на розрахунковий рахунок Користувача.

Зобов'язання Орендаря по сплаті орендної плати забезпечується у вигляді завдатку в розмірі трьох орендних плат за базовий місяць оренди 1990,89 грн., який сплачується на момент укладення договору і зараховуються в рахунок сплати за останні місяці оренди.

Із долучених до матеріалів справи актів приймання-передавання нерухомого майна (а.с. 20, 26) вбачається, що 27.08.2013 року балансоутримувач (позивач) передав, а орендар (відповідач) прийняв у користування майно (частину вбудованих приміщень), яке є предметом договору оренди, а 14.09.2015 року орендар повернув балансоутримувачу зазначене орендоване майно.

Згідно з розрахунком позивача (а.с. 33), заборгованість відповідача по Договору станом на грудень 2015 року становить 3017 грн. 91 коп. заборгованості з орендної плати, 1059 грн. 08 коп. пені, 2247 грн. 35 коп. штрафу.

З метою досудового врегулювання спору, позивач надіслав відповідачу вимогу від 23.07.2015 року про термінове погашення заборгованості за Договором (а.с. 27-28).

09.09.2015 року від відповідача надійшла відповідь у якій він просив припинити дію Договору та не нараховувати орендні платежі з 01.09.2015 року.

Вищеназвані документи долучені до матеріалів справи в якості письмових доказів.

Отже, предметом даного спору є заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача боргу за оренду державного майна. Спірні правовідносини сторін виникли із договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 1326 від 27.08.2013 року. За правовою природою спірні правовідносини віднесені до договірних зобов'язань найму (оренди) будівлі, вимоги позивача витікають із суті прав та обов'язків сторін за цими договорами.

Згідно з ст. 11 ч. ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п. 8 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов'язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов'язання і договір - розділами І і ІІ книги 5ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобов'язання, відповідальність за порушення зобов'язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України, про найм (оренду), зокрема, будівлі або іншої капітальної споруди, як окремий вид зобов'язань. Крім того, спірні правовідносини перебувають у сфері дії Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст. 759 ч. 1, 760 ч. 3, 762 ч. 1, 3, 5, 763 ч. 1, 795 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк; особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом; за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором; договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України: порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідно до встановлених обставин справи та приписів вищенаведених норм законодавства, суд вважає, що наявність і розмір спірної заборгованості в розмірі 3017 грн. 91 коп позивачем обґрунтовані та підтверджені поданими документами, відповідачем не спростовані, вимога про їх стягнення відповідає умовам договору і нормам законодавства, тому ця заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідно до ст.ст. 611, ч. 1 625 ЦК України, 216 ГК України, неможливість виконання зобов'язання не звільняє сторони від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій.

Виконання зобов'язання, згідно зі ст. ч. 1 546 ЦК України, може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею), згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Вимога позивача про стягнення 1059 грн. 08 коп. пені, 2247 грн. 35 коп. штрафу передбачена п.п. 3.7., 3.8. Договору, відповідає приписам ст.ст. 216, 217, 218, ч. 1 230, ч. 6 232 ГК України, ст.ст. 546, 549 ЦК України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», їх розрахунок судом перевірений, визнаний вірним, тому вимога позивача в цій частині є такою, що також підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до умов договору, обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не виконав договірні зобов'язання щодо порядку розрахунків за користування майном, прострочив їх оплату, тому позовні вимоги судом визнаються обґрунтованими, доведеними і задовольняються повністю.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 1218 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 код ЄДРПОУ НОМЕР_1, місцезнаходження: АДРЕСА_1 на користь Черкаської митниці ДФС України , місцезнаходження: 18007, м. Черкаси, вул. Остафія Дашковича, 76 - 3017 грн. 91 коп. заборгованості з орендної плати на р/р 8911, МФО 820172, банк отримувача Державна Казначейська служба України, 1059 грн. 08 коп. пені, 2247 грн. 35 коп. штрафу на р/р 8911, МФО 820172, банк отримувача Державна Казначейська служба України, 1218 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 01.04.2016 року.

Суддя В.М. Грачов