ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2016р. Справа№ 914/3605/15

Господарський суд Львівської області у складі колегії суддів: головуючого судді Кітаєвої С.Б., суддів: Ділай У.І., Кидисюк Р.А., при секретарі судового засідання Децик С.Я., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

За позовом: Приватного підприємства Концерн Здоров'я", с.Утішків, Буський район, Львівська область

до відповідача: Публічного акціонерного товариства ОКСІ Банк, м.Львів

про: визнання частково недійсним договору іпотеки.

В судове засідання прибули представники сторін :

від позивача: ОСОБА_1 - представник (довіреність від 08.07.2016р.);

від відповідача: ОСОБА_2 представник ( довіреність від 20.07.2015р.).

Права та обовязки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК України суд розяснив представникам сторін. Заяви в порядку ст.20 ГПК України від сторін не надходили. За клопотанням представника відповідача (вх.№6403/16 від 17.02.2016р) здійснюється фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів, а саме : програмно-апаратного комплексу Оберіг.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Приватним підприємством Концерн Здоров'я", с.Утішків, Буський район, Львівська область, до відповідача, Публічного акціонерного товариства ОКСІ Банк, м.Львів, м.Львів про визнання частково недійсним договору іпотеки. У пунктах 2,3 прохальної частини позовної заяви позивач просить :

- визнати недійсним п.5.3.1 Договору іпотеки від 02.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 02 листопада 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №34784 ;

- визнати недійсним рішення про реєстрацію права власності ПАТ ОКСІ Банк на нерухоме майно, що є предметом іпотеки : забійний цех (літА-1, пл.1378,3 кв.м., що знаходиться за адресою Львівська область, Буський район, с.Утішків, вул.Головна, 1 А; будівлю санітарної бойні (літ.А-1, пл.25,5 кв.м., що знаходиться за адресою Львівська область, Буський район, с.Утішків, вул.Головна, 1 С.

Ухвалою суду від 21.10.2015р. за даним позовом порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 16.11.2015р. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду в судовому засіданні висвітлені в ухвалі.

З підстав, зазначених у в ухвалі від 16.11.2015р. відкладено розгляд справи відкладався на 01.12.2015р.

26.11.2015 року відповідачем подано відзив на позовну заяву ПП Концерн Здоровя про визнання частково недійсним договору іпотеки, з підстав наведених у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю. (Відзив зареєстрований в суді 26.11.2015р. за вх.№51288/15 ).

В судовому засіданні 01.12.2015р. оголошено перерву до 17.12.2015р. для надання можливості представнику позивача ознайомитись із відзивом відповідача та висловити свої доводи та міркування по запереченнях на позов.

16.12.2015 року (за вх.№54671/15) зареєстровано подані позивачем (після ознайомлення із відзивом на позов) Додаткові пояснення.

Ухвалою суду від 17.12.2015р. призначено колегіальний розгляд справи №914/3605/15 у складі трьох суддів.

Внаслідок автоматизованого розподілу, проведеного у відповідності до ст.2-1 ГПК України, згідно Протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів, у склад колегії увійшли: головуючий суддя Кітаєва С.Б., судді Ділай У.І. та Мазовіта А.Б.

Ухвалою суду від 18.12.2015р. прийнято справу №914/3605/15 до розгляду у колегіально у складі суддів: головуючий суддя Кітаєва С.Б., судді Ділай У.І. та Мазовіта А.Б., призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 27.012016 року.

Згідно з Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 26.01.2016р. у справі № 914/3605/15, у звязку з перебуванням судді Мазовіти А.Б. у відпустці станом на час розгляду справи, введено у склад колегії суддю Кидисюка Р.А.

26.01.2016р. за вх.№2873/16 відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника, яке судом прийнято та приєднано до матеріалів справи.

Ухвалою від 27.01.2016 року розгляд справи відкладався на 17.02.2016 року.

17.02.2016р. позивачем подано заяву про зміну предмету позову. (Заява зареєстрована в суді за вх.№829/16 від 17.02.16р. ). З підстав наведених у заяві, позивач у прохальній частині поданої заяви просить: визнати недійсним п.5.3.1 Договору іпотеки від 02.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 02 листопада 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за 34784 ; визнати недійсним рішення ПАТ ОКСІ Банк від 02.12.2014 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки і предмет застави за зобовязаннями ПП Концерн Здоровя.

За клопотанням представника відповідача (вх.№6403/16 від 17.02.2016р.) запис розгляду судової справи, починаючи із судового засідання 17.02.2016 року, здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

В судовому засіданні 17.02.2016 року оголошувалась перерва до 25.02.2016 року. За клопотанням представника відповідача (вх.№6693/16 від 18.02.2016р.) 22.02.2016 року представнику відповідача надано матеріали справи для ознайомлення.

Судом задоволено клопотання представника відповідача (вх.№7116/16 від 22.02.2016р.) про видачу копії носія, на який здійснювався технічний запис фіксації судового засідання у справі. Копію носія представник ПАТ ОКСІ Банк отримала 25.02.2016р., що засвідчила письмовим записом на клопотанні.

25.02.2016 року (за вх.№7657/16) зареєстровано в суді подані представником відповідача ОСОБА_4 на позовну заяву ПП Концерн Здоровя про визнання частково недійсним договору іпотеки та заяву про зміну предмету позову з документами, які перелічені у додатках до ОСОБА_4.

В судовому засіданні 25.02.2016 року оголошувалась перерва до 17.03.2016 р. для надання можливості представнику позивача ознайомитись із поданими в день судового засідання запереченнями та долученими до них документами та для виготовлення копій з документів справи. 01.03.2016 року представник позивача з матеріалами справи ознайомилась, виготовила із документів справи фотокопії, що засвідчила письмово на поданому клопотанні.

Ознайомившись із відзивом та запереченнями ПАТ ОКСІ Банк, 14.03.2016 року позивачем подано до суду Додаткові пояснення, які зареєстровані за вх.№10174/16. Серед іншого, посилаючись на те, що як стало позивачу відомо із відзиву,02 грудня 2014 року Банком було прийнято рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки і предмет застави за зобовязаннями ПП Концерн Здоровя за процедурами, встановленими ст.35-39 Закону України Про іпотеку, однак, у судовому засіданні 25.02.2016 року було зясовано , що у відзиві було допущено технічну описку, а рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки і предмет застави за зобовязаннями ПП Концерн Здоровя за процедурами, встановленими ст.35-39 Закону України Про іпотеку фактично прийнято 28.11.2014 року та оформлено протоколом позачергового засідання правління ПАТ ОКСІ Банк №77/14 від 28.11.2014 року, відтак ПП Концерн Здоровя просить суд вважати технічною опискою дату рішення, вказану у заяві про зміну предмета позову, а правильною датою рішення ПАТ ОКСІ Банк вважати дату 28.11.2014 року. Враховуючи наведене ПП Концерн Здоровя просить суд: визнати недійсним п.5.3.1 Договору іпотеки від 02.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 02 листопада 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за 34784; визнати недійсним рішення ПАТ ОКСІ Банк від 28.11.2014 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки і предмет застави за зобовязаннями ПП Концерн Здоровя.

В судовому засіданні 17.03.2016 року представник ПАТ ОКСІ Банк підтвердила, що дійсно у відзиві на позов було допущено помилку в даті проведення позачергового засідання правління ПАТ ОКСІ Банк щодо звернення стягнення на предмет іпотеки і предмет застави за зобовязаннями ПП Концерн Здоровя ( помилково вказано дату 02 грудня 2014 року замість 28 листопада 2014р.).

Відтак, справа розглядається за вимогами позивача у заяві про зміну предмету позову ( вх.№829/16 від 17.02.16р. )., із врахуванням виправлення позивачем технічної описки у Додаткових поясненнях (вх.№10174/16 від 14.03.16р. ), а саме за вимогами: визнати недійсним п.5.3.1 Договору іпотеки від 02.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 02 листопада 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за 34784; визнати недійсним рішення ПАТ ОКСІ Банк від 28 листопада 2014 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки і предмет застави за зобовязаннями ПП Концерн Здоровя.

В додаток до супровідного листа (вх.№12982/16 від 25.03.16р.) відповідачем подано до матеріалів справи копії Статуту ПАТ ОКСІ Банк в редакції від 08.06.2012р. та Положення про Правління ПАТ ОКСІ БАНК від 24.02.2011 р.

У запереченнях (вх.№7657/16 від 25.01.16.) відповідач просить застосувати до вимоги про визнання частково недійсним договору іпотеки строк позовної давності , в позові відмовити повністю.

З підстав, наведених у позовній заяві, заяві про зміну предмета позову та наданих поясненнях представник позивача просить позовні вимоги задоволити.

Відповідач, з підстав, наведених у відзиві, поданих запереченнях просить в позові відмовити повністю. Крім того, просить застосувати строк позовної давності до вимоги про визнання недійсним п.5.3.1 Договору іпотеки від 02.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 02 листопада 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за 34784 .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

02 листопада 2011 року між ПАТ ОКСІ БАНК (кредитодавець) в особі голови правління ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та Приватним підприємством Концерн Здоровя (позичальник) в особі директора ОСОБА_6, який діє на підставі Статуту, з другої сторони, укладено Кредитний договір №38/11-К, відповідно до п.1.1 якого кредитодавець надає грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі 1 600 000,00 (один мільйон шістсот тисяч) гривень на строк з 02 листопада 2011р. по 31 жовтня 2016р. на поповнення обігових коштів, придбання кормів, сировини та добових курчат, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити 19,5% річних за користування кредитом в період з 02 листопада 2011 року по 02 листопада 2012 року, і 25% за користування кредитом в період з 03 листопада 2012 року по 31 жовтня 2016 року на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п.3.1 Договору, виконання позичальником зобовязань за Договором забезпечується іпотекою та заставою а також порукою п. Гаркавого А.Я.

У випадку порушення позичальником умов договору кредитодавець має право вимагати його дострокового розірвання, повернення отриманого кредиту, сплати нарахованих процентів та комісійної винагороди зі стягненням штрафу/пені у розмірі, визначеному у розділі 7 Договору (п.п.4.3.1 п.4).

Відповідно до п.п.4.3.2 п.4.3 кредитодавець має право при невиконанні або неналежному виконанні позичальником (поручителем, заставодавцем майновим поручителем, гарантом і т.д.) умов договору, що забезпечує виконання зобовязань за Договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та комісійної винагороди та /або розірвання Договору.

Відповідно до п.9.1 договір вступає в дію з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань.

02 листопада 2011 року між ПАТ ОКСІ Банк (іпотекодержатель) та Приватним підприємством КОНЦЕР Здоровя (іпотекодавець) укладено Договір іпотеки, який посвідчений в день укладення приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3Б.(зареєстровано в реєстрі за №4783).

Відповідно до п.1.1 цей Договір іпотеки забезпечує виконання зобовязань іпотекодавця та вимог іпотекодержателя, які виникають з Кредитного договору №38/11-К від 02 листопада 2011 року, укладеного між іпотекодавцем і іпотекодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені у майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі (основне зобовязання).

Відповідно до п.1.3, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме :

:Забійний цех (цегла) під літ.А-1, площею 1378,3 (одна тисяча сімдесят вісім цілих три десятих) кв.м., який знаходиться за адресою: Львівська область, Буський район, с.Утішків, вул.Головна, буд.№1-а (один а), який належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Утішківською сільською радою Буського району Львівської області 14.01.2011 року на підставі рішення Утішківської сільської ради про оформлення права власності №4 від 03.12.2010 року, право власності зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.01.2011 року, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав, виданим Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 14.01.2011 року за номером витягу 28678243, реєстраційний номер:32541766: Предмет іпотеки -1).

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за №30932750, загальна вартість предмета іпотеки-1 становить 1 369 269,00 гривень 00 копійок.

:Будівля санітарної бойні під літерою А-1 , загальною площею 35,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, Буський район, с.Утішків, вул..Головна, буд.1-с (один с), яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Утішківською сільською радою Буського району Львівської області 09.12.2010 року на підставі рішення Утішківської сільської ради №3 від 03.12.2010 року, право власності зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 09.12.2010 року, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав, виданим Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 09.12.2010 року за номером витягу 28293909, реєстраційний номер 25924678 (предмет іпотеки -2).

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 31.10.2011 року за №31850622, загальна вартість предмета іпотеки-2 становить 80960,00 ( вісімдесят тисяч девятсот шістдесят) грн..00 копійок.

(Предмет іпотеки-1 і Предмет іпотеки-2 разом іменуються Предмет іпотеки).

Відповідно до п.1.4 Договору іпотеки, за згодою сторін заставна вартість Предмета іпотеки-1 становить 2 253 933,00 грн., заставна вартість предмета іпотеки-2 становить 41 696,00 грн., а загальна заставна вартість Предмету іпотеки становить 2 295 629,00 (два мільйони двісті девяносто пять тисяч шістсот двадцять девять ) гривень 00 копійок.

На строк дії Договору Предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні Іпотекодавця. ( п.1.5).

Обтяження Предмета іпотеки іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку встановленому законом. Державна реєстрація здійснюється на підставі повідомлення Іпотекодержателя та за рахунок Іпотекодавця (п.1.6).

На підставі цього договору на предмет іпотеки нотаріусом накладається заборона відчуження (п.1.7).

Відповідно до п.п.3.1.3 п.3.1 Договору іпотеки іпотекодержатель має право, у випадку невиконання іпотекодавцем зобовязань за цим та/або за Кредитним договором звернути стягнення на Предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до розділу 5 цього Договору, та за рахунок вирученої від реалізації Предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання переданого в іпотеку, а також витрат, повязаних з реалізацією Предмета іпотеки.

Відповідно до п.п.3.1.7 п.3.1 Договору іпотеки, у випадку, якщо суми від продажу Предмета іпотеки та суми від реалізації іншого майна, яке буде передано в іпотеку/заставу в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, недостатньо для повного задоволення вимог Іпотекодержателя, він має право вимагати отримання суми, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна Іпотекодавця.

Відповідно до п.5.1 (розділу 5 Договору іпотеки Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки), право звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодержатель набуває у разі :

: якщо у момент настання терміну виконання зобовязань за Кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Кредитним договором термін суми кредиту та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки суми відсотків, комісій, неустойки ( пені, штрафних санкцій); у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності Іпотекодавця або визнання його банкрутом; у разі ліквідації Іпотекодавця; у разі надання Іпотекодавцем недостовірної інформації Іпотекодержателю згідно пункту 2.1 цього Договору, в тому числі при не попередженні Іпотекодержателя про всі відомі Іпотекодавцю права та вимоги інших осіб на Предмет іпотеки ( в т.ч. ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку); у разі порушення Іпотекодавцем обовязків, встановлених цим Договором та/або Кредитним договором, в т.ч. при незастрахуванні Предмета іпотеки ; у разі погіршення матеріально-фінансового становища Іпотекодавця; в інших випадках відповідно до законодавства України.

Відповідно до п.5.2 Договору іпотеки Іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки на власний розсуд звертає стягнення на Предмет іпотеки:

- на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, або

- у позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність, згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.

При цьому витрати Іпотекодержателя, повязані з предявленням вимоги за основним зобовязанням та звернення стягнення на Предмет іпотеки також забезпечуються цією іпотекою, тобто ці витрати бере на себе Іпотекодавець та вони підлягають відшкодуванню Іпотекодержателю в повному обсязі.

Відповідно до умов в п.5.3 Договору іпотеки, за рішенням Іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватись наступним чином (договір про задоволення вимог Іпотекодержателя):

5.3.1. У випадку набуття права звернення (стягнення) на предмет іпотеки Іпотекодавець передає у власність Іпотекодержателю предмет іпотеки. Ціна придбання визначається шляхом експертної оцінки Предмета іпотеки на день придбання. У разі, якщо ціна Предмета іпотеки, який передається Іпотекодержателю у власність, є меншою від суми заборгованості, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна Іпотекодавця. Витрати на проведення експертної оцінки Предмета іпотеки покладаються на Іпотекодавця.

Рішення про прийняття у власність Предмета іпотеки приймається Іпотекодержателем одноосібно. Підписанням цього договору Іпотекодавець засвідчує, що він надає Іпотекодержателю згоду на перехід права власності на Предмет іпотеки до Іпотекоджержателя за рішенням Іпотекодержателя. Іпотекодавець засвідчує, що достатньою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення Іпотекодержателя про прийняття у власність Предмета іпотеки. Цей договір та письмове рішення Іпотекодержателя мають силу договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем.

Відповідно до п.5.3.2 у випадку набуття права звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодержатель має право від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених Законом України Про іпотеку. При цьому ціна продажу Предмета іпотеки встановлюється за згодою сторін не менше його заставної вартості, визначеної у п.1.4 цього договору із урахуванням зносу або шляхом експертної оцінки. Витрати на проведення експертної оцінки покладаються на Іпотекодавця. Розділ виручки від продажу Предмета іпотеки між Іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на Предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається.

Заборгованість Іпотекодавця по Кредитному договору вважається погашеною в день отримання від покупця коштів за Предмет іпотеки у повному обсязі. У випадку, якщо Іпотекодержатель не має можливості укласти договір купівлі-продажу Предмета іпотеки за ціною, зазначеною у цьому пункті, Іпотекодержатель має право укласти договір купівлі- продажу Предмета іпотеки з визначенням ціни Предмета іпотеки на підставі оцінки Предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид Предмета іпотеки.

Відповідно до п.6.1, цей Договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання Іпотекодавцем зобовязань за Кредитним договором та додатковими договорами до нього.

При прийнятті рішення суд виходив із наступного.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 Цивільного Кодексу України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2)особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається із матеріалів справи позивач заявив вимогу про визнання недійсним п.п.5.3.1 п.5.3 договору іпотеки від 02 листопада 2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством ОКСІ Банк (іпотеко держателем) та Приватним підприємством КОНЦЕРН Здоровя (іпотекодавцем), посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 02 листопада 2011 року (зареєстровано в реєстрі за №4783).

Заявляючи позов про визнання недійсним договору або будь-якого його положення, позивач має довести наявність тих обставин, з якими повязується визнання недійсним договору або окремих його положень.

У відповідності до ст. 575 Цивільного кодексу України, іпотека є окремим видом застав. Так, згідно частини першої зазначеної статті, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За приписами статті 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до п. 5.2 договору іпотеки Іпотекожержатель, у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки, на власний розсуд звертає стягнення на Предмет іпотеки:

-на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, або

- у позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність, згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Отже, звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється за вибором Іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або шляхом позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке міститься в іпотечному договорі.

Згідно п.5.3 договору іпотеки, за рішенням Іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватись наступним чином (договір про задоволення вимог Іпотекодержателя):

5.3.1. У випадку набуття права звернення ( стягнення) на предмет іпотеки Іпотекодавець передає у власність Іпортекодержателю предмет іпотеки. Ціна придбання визначається шляхом експертної оцінки Предмета іпотеки на день придбання. У разі, якщо ціна Предмета іпотеки, який передається Іпотекодержателю у власність , є меншою від суми заборгованості, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна Іпотекодавця. Витрати на проведення експертної оцінки Предмета іпотеки покладаються на Іпотекодавця.

Рішення про прийняття у власність Предмета іпотеки приймається Іпотекодержателем одноосібно.. Підписанням цього договору Іпотекодавець засвідчує, що він надає Іпотекодержателю згоду на перехід права власності на Предмет іпотеки до Іпотекоджержателя за рішенням Іпотекодержателя. Іпотекодавець засвідчує, що достатньою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення Іпотекодержателя про прийняття у власність Предмета іпотеки. Цей договір та письмове рішення Іпотекодержателя мають силу договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем.

Із змісту п.п. 5.2. іпотечного договору, вбачається що одним із способів позасудового врегулювання спору є передача іпотекодержателю права власності на майно в рахунок виконання зобов'язання за кредитним договором у порядку, встановленому в іпотечному договорі.

У ст. 37 ЗУ "Про іпотеку" зазначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності., тобто , зміст договору іпотеки у п.п.5.3.1 п.5.3 про те, що ціна придбання визначається шляхом експертної оцінки Предмета іпотеки на день придбання відповідає вимогам чинного законодавства.

У відповідності до ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст.36 Закону України "Про іпотеку", яка визначає зміст позасудового врегулювання, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до зазначеного Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Таким чином, передача права власності іпотекодержателю на предмет іпотеки є одним із шляхів позасудового врегулювання на підставі договору, який вважається застосованим незалежно від оскарження факту його застосування. Такий порядок застосування ст.36 Закону України "Про іпотеку" стверджується практикою Вищого господарського суду України. Так, в постанові по справі № 28/229пн від 20.02.12р., Вищий господарський суд України вказав: ..якщо іпотекодержатель не реалізував спосіб позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки,(у даному випадку шляхом набуття права власності на предмет іпотеки відповідно до вимог ст.37 Закону України "Про іпотеку"), він має право звернутися до суду з метою звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до положень ст.39 Закону України "Про іпотеку" (такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у постановах №14/215 від 22.12.09р. та №38/126-09 від 26.01.10р.). Така сама позиція Вищого господарського суду України викладена і в постанові по справі №6/497 від 20.06.12р.

Шлях позасудового врегулювання визначений в ст.36 Закону України "Про іпотеку" вважається завершеним після проведення реєстрації права власності як юридичного факту. Закон України "Про іпотеку" не пов'язує завершеність позасудового врегулювання з фактом оскарження його в судовому порядку. Названим вище Законом чітко визначається тільки умови можливості проведення позасудового врегулювання і його наслідки: це - визначення такого шляху в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя, наявність заборгованості боржника, яка зумовлює відповідне право на застосування такого шляху і наслідок його завершення - недійсність інших вимог до боржника.

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно із ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вже відзначено, відповідно до п.4 ст.36 Закону України "Про іпотеку", після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними. Таким чином, частиною 4 ст.36 Закону України "Про іпотеку" передбачено підстави припинення зобов'язань щодо виконання основного зобов'язання, яке було забезпечено іпотечним договором.

Згідно із ст.1 Закону України "Про іпотеку" у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

основне зобов'язання - зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою;

іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель;

майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника;

іпотекодержатель - кредитор за основним зобов'язанням;

боржник - іпотекодавець або інша особа, відповідальна перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання;

В контексті термінів, визначення яких надано статтею 1 цього Закону України, положення ч.4 ст.36 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що після завершення позасудового врегулювання (після передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання або продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу) будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником (іпотекодавцем або іншою особою, відповідальною перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання (зобов'язання боржника за договором кредиту) є недійсними. І хоча Закон України "Про іпотеку"передбачає, що іпотекодавцем може бути як боржник за кредитним договором, так і інша особа, проте, в контексті ч.4 ст.36 чітко визначається, що недійсними стають вимоги щодо виконання боржником (а не іпотекодавцем) основного зобов'язання і дана норма не ділить окремо зобов'язання боржників за основним договором та іпотекодавців.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що в силу ч.4 ст. 36 Закону України"Про іпотеку" вимоги іпотекодержателя щодо виконання зобов'язання , забезпеченого іпотекою, після реєстрації за ним права власності на іпотечне майно є недійсними, а тому , відсутні правові підстави вважати, що у разі , якщо ціна Предмета іпотеки, який передається Іппотекодержателю у власність, є меншою від суми заборгованості, Іпотекодержатель вправі завдольнити свої вимоги за рахунок іншого майна Іпотекодавця за договором про задоволення вимог Іпотекодержателя , передбаченим у п.5.3 п.п.5.3.1, у випадку реалізації способу позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (п.5.2), відповідно до вимог ст.37 Закону України "Про іпотеку.

Пунктом 5.3.1 Договору іпотеки передбачено, що цей договір та письмове рішення Іпотекодержателя мають силу договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем.

Слід зазначити, що такий спосіб позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, як купівля-продаж предмета іпотеки між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем чинним законодавством України не передбачено.

Відтак, в цій частині, а саме по тексту: Цей договір та письмове рішення Іпотекодержателя мають силу договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, підпункту 5.3.1 пункту 5.3 іпотечного договору не відповідає вимогам чинного на момент його укладення законодавству.

Щодо відсутності в договорі іпотеки порядку надіслання іпотекодавцю вимоги про усунення порушень, то слід зазначити наступне.

Ст. 18 ЗУ Про іпотеку визначено вимоги до договору іпотеки та до істотних умов, які повинні бути визначені в договорі іпотеки. Зокрема істотними умовами є відомості про сторін договору,зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання; опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер; посилання на видачу заставної або її відсутність. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Іпотечний договір може містити інші положення, зокрема, визначення вартості предмета іпотеки, посилання на документ, що підтверджує право власності Іпотекодавця на предмет іпотеки, відомості про обмеження та обтяження прав Іпотекодавця на предмет іпотеки, визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, закон не містить вимоги щодо обовязкового встановлення в договорі іпотеки порядку позасудового звернення стягнення на іпотечне майно, а лише можливий спосіб звернення стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що Банк реалізував своє право на позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки, оформивши за собою право власності на іпотечне майно. У подальшому це майно було продано фізичним особам. Однак, відсутні підстави стверджувати, що реалізовуючи своє право на позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки, Банком не будо дотримано вимоги Закону України Про іпотеку.

Стаття 35 ЗУ Про іпотеку встановлює вимоги щодо повідомлення про усунення порушення, яке надсилається іпотекодавцю. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Таким чином, дане попередження має на меті попередити про необхідність усунення існуючого порушення, та про наслідки невиконання цієї вимоги та не має містити точного наміру Іпотекодержателя здійснити звернення стягнення у той чи інший спосіб та у певний визначений термін часу, оскільки це є правом Іпотекодержателя.

Порядок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття у власність регулюється ст.36 та ст.37 Закону України Про іпотеку. Таким чином, оспорюваний пункт Договору повинен відповідати не ст.35 Закону України Про іпотеку, а ст.36 та 37 Закону України Про іпотеку. Стаття 35 Закону України Про іпотеку діє незалежно від наявності чи відсутності застереження в договорі іпотеки. Відсутність посилання на ст.35 Закону України Про іпотеку чи її процедуру в самому застереженні або в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя не може робити недійсним такий договір чи його частину.

Як вже зазначено вище в рішенні, відповідно до ст. 18 ЗУ Про іпотеку іпотечний договір може містити положення, що визначають спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки,зокрема ст.36 ЗУ Про іпотеку визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Тобто, відповідно до закону застереження має містити вищезазначені способи звернення стягнення, що має відповідні правові наслідки.

Слід зазначити, що ст.36 і ст.37 Закону не містять вимог щодо змісту і форми застереження.

Пунктом 8.8 спірного договору іпотеки визначено, що з усіх питань, що стосуються предмета, умов та процедури виконання цього Договору, але прямо не врегульовані положеннями цього Договору, Сторони керуються чинним законодавством України. Відповідно до вимог ст.36, 37 Закону України Про іпотеку п.п.5.3.1 п.5.3 договору іпотеки встановлено застереження про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття у власність. Сам порядок звернення стягнення визначений в законі, не потребує додаткового відображення в договорі та сторони домовились, що з усіх питань не врегульованих договором сторони керуються законом. Тобто не мало місця встановлення іншого, ніж визначений законом порядку звернення стягнення на предмет іпотеки.

28 листопада 2014 року Банком було прийнято рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки і предмет застави за зобовязаннями ПП Концерн Здоровя за процедурами, встановленими ст.35-39 Закону України Про іпотеку.

Щодо доводів позивача про відсутність правових підстав у Банку щодо стягнення боргу і порушення Банком встановлених законом процедур позасудового врегулювання, зокрема через ніби-то ненадсилання боржнику вимог про погашення заборгованості, то слід зазначити таке.

У відповідності до п. 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (затв. Постановою КМ України №868 від 17.10.2013 року із змінами і доповненнями) для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

-завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобовязання, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

-документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Отже, реєстрація за Банком прав власності на майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором, Державною реєстраційною службою України була б не можливою за відсутності документів (письмових вимог).

Доказів , які б підтверджували протилежне, позивач до справи не надав.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, Банком надсилались позивачу вимоги про усунення порушення з попередженням про стягнення із предмету іпотеки і предмету застави.

Так, зокрема, поштовим повідомленням Банком було скеровано за юридичною адресою ПП Концерн Здоровя, вимогу про усунення порушення від 06.11.2012 року за №417, яка була отримана боржником згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення 04.12.2012 року. Аналогічна вимога від 07.11.2012 року була вручена безпосередньо ОСОБА_6, який на той час був директором ПП Концерн Здоровя, що підтверджено його підписом і відбитком печатки підприємства на екземплярі Банку.

Зазначені вимоги повністю відповідали вимогам, які пред'являються до них ст.35 Закону України Про іпотеку, а відтак, доводи позивача про те, що ПАТ ОКСІ Банк допущено порушення чинного законодавства в процедурах позасудового врегулювання шляхом стягнення з майна ПП Концерн Здоровя, яке було передано в іпотеку, не видається підтвердженим.

Щодо посилань позивача на перевищення вартості майна над розміром забезпеченого зобов'язання, то суд відзначає, що такі посилання позивача є необґрунтованими, оскільки жодних доказів на підтвердження таких тверджень позивач не подав. Так, зокрема, позивач покликається на довідку банку про розмір заборгованості в сумі 1 846 015,02 грн., однак така довідка до матеріалів справи позивачем не подана, позивач не вказує станом на яку дату визначена дана сума заборгованості.

Поряд з цим, згідно ст.17 Закону України Про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконаний цієї вимоги включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Твердження Позивача про обов'язок Іпотекодежателя при позасудовому зверненні на предмет іпотеки, погоджувати оцінку з Іпотекодавцем не відповідає дійсності, оскільки це не передбачено законодавством. При цьому Іпотекодавець не позбавлений права на оскарження оцінки в судовому порядку та вимагати відшкодування різниці у вартості майна. Посилання Позивача на той факт, що банком здійснюється реалізація даного майна за ціною, що значно перевищує суму оцінки теж не підтверджено жодними доказами.

Крім того, позивач посилається на те, що в січні 2015 року ПАТ ОКСІ Банк використало право на проведення стягнення із заставного майна шляхом позасудового врегулювання та стверджує, що вказані дії проведені з порушенням вимог законодавства та договору іпотеки.

Проте, відповідно до п. Постанови N 9 Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Враховуючи зазначене, суд не бере до уваги при прийнятті рішення зазначені доводи позивача.

У ОСОБА_4 відповідача на позовну заяву ПП Концерн Здоровя про визнання частково недійсним договору іпотеки та заяву про зміну предмета іпотеки ПАТ ОКСІ БАНК Банк просить застосувати до вимоги про визнання частково недійсним договору іпотеки строк позовної давності, відповідно до ч.3 та 4 статті 267 ЦК України, та відмовити в позові в цій частині заявлених вимог у звязку із пропуском строку позовної давності.

Позивач, посилаючись на ту обставину, що в січні 2015 року ПАТ ОКСІ Банк вчинено дії з набуття права власності на предмет іпотеки, а відтак, що саме в січні 2015 року Позивач довідався, що ПАТ ОКСІ Банк вважає п.5.3.1 договору іпотеки відповідним застереженням про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст.37 Закону Ураїни Про іпотеку , вважає строк позовної давності не пропущеним. Стверджує, що позивач не знав та не міг знати про порушення своїх прав до моменту вчинення дій відповідачем з метою набуття права власності на іпотечне майно.

Відповідно до статті 257 ЦК України позовна давність установлюється тривалістю в три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (частина перша статті 258 ЦК України). Водночас законодавець не допускає зміни порядку обчислення позовної давності, встановленого імперативними нормами статей 253-255 ЦК України.

Перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Статтею 92 ЦК України визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

Відтак, для юридичної особи (суб'єкта підприємницької діяльності) як сторони правочину (договору) днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (укладання договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. (така правова позиція висвітлена, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 19.08.2014 №5013/492/12 та від 02.09.2014 №915/1437/13).

Отже, доводи позивача про те, що строк позовної давності за вимогою про визнання частково недійсним договору іпотеки є не пропущеними є необгрунтованими, оскільки днем початку перебігу строку позовної давності у даному випадку слід вважати дату вчинення правочину (іпотечного договору) і такою датою є дата 02.11.2011 року. З позовною заявою до господарського суду Львівської області ПП Коцерн Здоровя звернулось 19.10.2015р., відтак строк позовної давності (три роки) пропущено.

З клопотаннями про відновлення строку, обґрунтуванням причин пропуску та обґрунтуванням їх поважності, позивач до суду не звертався,.

У визанні недійсним п.п.5.3.1 п.5.3 Договору іпотеки від 02 листопада 2011 року в частині : У разі , якщо ціна Предмета іпотеки, який передається Іппотекодержателю у власність, є меншою від суми заборгованості, Іпотекодержатель вправі завдольнити свої вимоги за рахунок іншого майна Іпотекодавця та в частині: Цей договір та письмове рішення Іпотекодержателя мають силу договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, слід відмовити, у звязку зі спливом строку позовної давності. В частині визнання недійсним решти умов п.п.5.3.1 п.5.3 договору іпотеки ,- слід відмовити за безпідставністю.

Позивачем також заявлена вимога про: визнати недійсним рішення ПАТ ОКСІ Банк від 28.11.2014 року, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки і предмет застави .

Згідно ст.40 Закону України Про банки і банківську діяльність правління банку є виконавчим органом банку та у межах своєї компетенції правління діє від імені банку, підзвітне загальним зборам учасників та спостережній раді банку.

Правління банку діє на підставі положення, що затверджується загальними зборами учасників чи спостережною радою банку.

Аналогічні положення містяться в статуті відповідача та Положенні про Правління Публічного акціонерного товариства ОКСІ Банк, які долучені відповідачем до матеріалів справи (в додаток до листа відповідача за вх.№12982/16 від 25.03.16р.).

28 листопада 2014 року відбулось позачергове засідання Правління ПАТ ОКСІ Банк, рішення прийняті на якому оформлені Протоколом №77/14 .

В порядок денний позачергового засідання Правління ПАТ ОКСІ Банк було включено питання під номером 4 щодо набуття у власність майна ПП Концерн Здоровя. Відповідно до Протоколу №77/14 від 28.11.2014р. позачергового засідання Правління ПАТ ОКСІ БАНК, у звязку з невиконанням Боржником зобовязань за кредитним договором, прийнято рішення про застосування позасудового способу звернення стягнення на заставне майно та набути у власність Банку в рахунок виконання зобовязань за Кредитним договором №38/11-К від 02.11.2011 року майно ПП Концерн Здоровя, що перебуває в забезпеченні Банку за Договором іпотеки від 02 листопада 2011 року, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за р.№4783.

Умовами іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя на власний розсуд звертати стягнення на Предмет іпотеки, за рішенням іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватись у позасудовому порядку (передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки ).

Так, у п.п.5.3.1 п.5.3 іпотечного договору сторони погодили, що підписанням цього договору Іпотекодавець засвідчує, що він надає Іпотекодержателю згоду на перехід права власності на Предмет іпотеки до Іпотекоджержателя за рішенням Іпотекодержателя. Іпотекодавець засвідчує, що достатньою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення Іпотекодержателя про прийняття у власність Предмета іпотеки.

Як вбачається зі змісту Протоколу №77/14, яким оформлені рішення позачергового засідання Правління ПАТ ОКСІ Банк, саме у звязку із невиконанням Боржником зобовязань за кредитним договором прийнято рішення застосувати позасудовий спосіб звернення стягнення на іпотечне майно.

Таким чином , рішення від 28.11.2014р. не суперечить умовам договору іпотеки, чинному законодавству. Крім того, доказів того, що у відповідача не було заборгованості за кредитним договором на момент прийняття оспорюваного рішення позивач суду не надав, а матеріали справи свідчать про протилежне.

Виходячи із зазначеного суд не вбачає наявності правових підстав для задоволення вимоги позивача і визнання рішення позачергового засідання Правління ПАТ ОКСІ БАНК від 28.11.2014 року, оформленого протоколом №77/14, недійсним.

Слід зазначити і те, що в обґрунтування підстав звернення до суду із зазначеною вимого, позивач посилається на те, що вимога про визнання недійсним рішення від 28.11.2014 року є похідною вимогою від вимоги про часткове визнання недійсним іпотечного договору.

Однак, як вже зазначено вище, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про визнання частково недійсним іпотечного договору від 02 листопада 2011 року ( підпункту 5.3.1 пункту 5.3 іпотечного договору), що як наслідок тягне за собою відмову у задоволенні і похідної вимоги.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82,84,85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ :

В позові відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 05.04.2016р.

Головуючий суддя Кітаєва С.Б.

Суддя Ділай У.І.

Суддя Кидисюк Р.А.