ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2016 р.Справа № 916/4750/15

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Г.В. Фатєєвій

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача - ОСОБА_3,

від третіх осіб:

1) ОСОБА_4 - не з'явився,

2) ОСОБА_5 - не з'явився,

3) ОСОБА_6 - не з'явився,

4) ОСОБА_7 - не з'явився,

5) ОСОБА_8 - не з'явився,

6) ОСОБА_9 - не з'явився,

7) ОСОБА_10 - не з'явився,

8) ОСОБА_11 - не з'явився,

9) ОСОБА_12 - не з'явився,

10) ОСОБА_13 - не з'явився,

11) ОСОБА_14 - не з'явився,

12) ОСОБА_15 - не з'явився,

13) ОСОБА_16 - ОСОБА_17,

14) ОСОБА_18 - не з'явився,

15) ОСОБА_19 - не з'явився,

16) ОСОБА_20 - ОСОБА_21,

17) ОСОБА_22 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Обслуговуючого кооперативу „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія" до Департаменту розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Одеської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_22, про визнання інформації недостовірною, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 р. Обслуговуючий кооператив „Житлово-будівельний кооператив "Південна будівельна компанія" звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Департаменту розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Одеської обласної державної адміністрації про визнання недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, дискредитує та принижує ділову репутацію позивача, знижує його престиж та підриває довіру до його діяльності, поширеної відповідачем інформації, що викладена в листі вих. № Ко-300/522-10 від 06.06.2014 р. Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

20.08.2014 р. ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія" звернувся до Департаменту розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Одеської ОДА щодо відкликання листа вих. № Ко-300/522-10 від 06.06.2014 р., оскільки інформація, яка була в ньому викладена, на думку заявника, не відповідала дійсності та свідчила про неналежне дотримання законодавства ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія", що в свою чергу шкодить діловій репутації кооперативу та призводить до матеріальних збитків. Зокрема, як вказує позивач, 06.06.2014 р. Департаментом розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Одеської обласної державної адміністрації було надіслано відповідь гр. ОСОБА_4, ОСОБА_23 та ін. за вих. № Ко-300/522-10. Вказаний лист був наданий гр. ОСОБА_20 (однією із заявниць) в якості доказів до Комінтернівського районного суду Одеської області по справі № 504/4496/13-ц, саме тоді позивачу і стало відомо про його існування.

Як зазначає позивач, ознайомившись зі змістом листа, він не може з ним погодитися, оскільки викладена в ньому інформація не відповідає дійсності та викладена не в повному обсязі, у зв'язку з чим вважає, що вищезазначений лист має бути відкликаний та проведено перевірку належним чином, з врахуванням пояснень ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія" та наданих документів. Тим більш, за ствердженнями заявника, вказаний лист було опубліковано в мережі Інтернет на „Одеському форумі".

Позивач зазначає, що 28.12.2005 р. між ТОВ „СВТ-Ко" та ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" було укладено тимчасовий договір на послуги з водопостачання. Відповідно до укладених у 2006 р. договорів між ТОВ „СВТ-Ко" та заявниками (за первісними заявами до відповідача) про участь в будівництві житлового будинку в житловому мікрорайоні „Зелений мис", а саме: п.3.2.8 визначено, що після прийняття замовником житлового будинку і до укладення ним договору з експлуатуючою організацією на комунальне обслуговування переданого йому по акту житлового будинку, замовник зобов'язується оплачувати виконавцю платежі за каналізацію, тепло-, водо-,газо-, електропостачання відповідно до встановлених тарифів та експлуатаційні послуги по тарифам замовника. Виходячи з вищезазначеного, позивач стверджує, що заявники за первісними заявами до Одеської ОДА зобов'язані оплачувати платежі за водопостачання ТОВ „СВТ-Ко" до моменту укладення договору з ТОВ „Інфокс".

Як вказує позивач, 01.08.2007 р. між ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" та ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія" було переукладено договір на водопостачання та водовідведення, у зв'язку зі створенням обслуговуючого кооперативу. 01.07.2012 р. між ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" та ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія" було укладено договір № 45/12-КС на відшкодування витрат по збору платежів з населення за водопостачання та водовідведення, згідно якого (п. 2.1. договору) ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія" зобов'язана здійснювати комплекс необхідних заходів, направлених на збір з населення плати за водопостачання та водовідведення, з подальшим перерахуванням зібраних коштів „Виробнику". Таким чином, позивач зазначає, що з урахуванням діючих відповідних договорів з ТОВ „СВТ-Ко" та ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал", та враховуючи те, що ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія" є балансоутримувачем відповідних водопровідних та каналізаційних мереж ж/м „Зелений мис" (відповідно до договору позички), у ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія" є всі правові підстави на збір відповідних коштів за показниками засобів обліку мешканців ж/м „Зелений мис" за водопостачання та водовідведення.

При цьому, за ствердженнями позивача, водопровідні мережі по території ж/м „Зелений мис" не є балансовими мережами ТОВ „Інфокс", тому заявники не можуть укласти договір на водопостачання та водовідведення, оскільки необхідною умовою укладення такого договору з філією „Інфоксводоканал" на отримання послуг з водопостачання та водовідведення є власне приєднання до системи централізованого водопостачання та водовідведення, для чого замовнику необхідно отримати технічні умови, відповідно до п.4.1. „Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 р. № 190. Отримання зазначених послуг заявниками відбувається через мережі ТОВ „СВТ-Ко". Для того, щоб мешканці ж/м „Зеленого мис" уклали договір з ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал", позивач вважає, що вказаним особам необхідно отримати право користування чужим майном в порядку ст.402 ЦК України.

Проте, як зазначає позивач, на теперішній час у мешканців немає власної мережі водопостачання та водовідведення, під'єднаної до мереж філії „Інфоксводоканал" та немає встановленого сервітуту стосовно використання мереж водопостачання та водовідведення, належних ТОВ „СВТ-Ко". Таким чином, на думку позивача, вищезазначене чітко підтверджує безпідставність та невідповідність дійсності інформації, викладеної у відповідному листі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.11.2015 р. (суддя Никифорчук М.І.) позовну заяву ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія" прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/4750/15, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду на 13.01.2016 р.

З огляду на перебування судді Никифорчука М.І. на лікарняному з 13.01.2016 р. згідно розпорядження керівника апарату суду № 47 від 13.01.2016 р. було проведено повторний автоматичний розподіл справи № 916/4750/15, за результатами якого вказану справу передано на розгляд судді господарського суду Одеської області Петрову В.С.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.01.2016 р. справу № 916/4750/15 прийнято до провадження судді господарського суду Одеської області Петрова В.С. та розгляд справи призначено в засіданні суду.

22.03.2016 р. до господарського суду Одеської області надійшла заява про вступ у справу третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_24, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_25, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_22, ОСОБА_26 Вказану заяву від імені вказаних осіб, крім ОСОБА_24 та ОСОБА_26, подано представником ОСОБА_20, що діє на підставі відповідних довіреностей, тому заяву в частині ОСОБА_24 та ОСОБА_26 судом не розглядалась з огляду на відсутність повноважень у ОСОБА_20 на звернення до суду від імені вказаних осіб. Так, заявники вказують, що вони є власниками житлових будинків в с. Крижанівка, Комінтернівського району Одеської області, які були збудовані кожним заявником на підставі договорів укладених із ТОВ „СВТ-Ко" про будівництво індивідуального житлового будинку в жилому мікрорайоні „Зелений мис". Кожному власнику здійснено водопровідний ввід (трубопровід від розподільчої внутрішньоквартальної або вуличної мережі до зовнішньої стіни будинку з колодязем і запірною арматурою в місці приєднання до водопровідної мережі). Відповідно до п. 3.2.5 зазначених договорів - після закінчення будівництва та передачі житлового будинку замовнику, той самостійно укладає договори на комунальне обслуговування з експлуатуючими організаціями. Як зазначають заявники, на теперішній час кожний споживач уклав окремі договори з газо- та електропостачання, але укласти договір на надання послуги з водопостачання та водовідведення вони не можуть. Так, заявники стверджують, що до теперішнього часу виконавець житлово-комунальних послуг для них не визначений, а позивач - ОК „ЖБК „ПБК" свавільно позиціонує себе виконавцем послуг з постачання холодної води та водовідведення для заявників. Адже за умовами тимчасового договору, на який як на підставу своїх вимог посилається ОК „ЖБК „ПБК", філія „Інфоксводоканал" ТОВ „Інфокс" надає послуги водопостачання та водовідведення на об'єкти ОК „ЖБК „ПБК". Між тим, як зазначають заявники, будинки що є їх власністю не є об'єктами ОК „ЖБК „ПБК", а вони не є членами або асоційованими членами обслуговуючого кооперативу, не укладали з ним будь-яких договорів на управління власною нерухомістю або про передачу її на баланс обслуговуючому кооперативу, не укладали з ним договорів про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення. Відтак, за ствердженнями заявників, ОК „ЖБК „ПБК" не визначався виконавцем житлово-комунальних послуг, й жодних договорів з ним вказані особи не укладали. При цьому заявники вважають, що висновки, що містяться в листі Департаменту розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Одеської обласної державної адміністрації від 06.06.2014 р. за № Ко-300/522-10, які просить спростувати ОК „ЖБК ПБК", є результатом проведеної перевірки діяльності останнього. Також заявники вказують на те, що безпідставність збору оплати за послуги з водопостачання та водовідведення із заявників встановлена на підставі витребуваних Департаментом та поданих ОК „ЖБК ПБК" до Департаменту документів. Вказана перевірка тривала з 12.06.2013 р. За таких обставин, як зазначають заявники, лист Департаменту, зміст якого намагається оскаржити позивач, прямо вказує на незаконність дій останнього, та безпосередньо впливає на їх права.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.03.2016 р. залучено до участі у справі № 916/4750/15 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_22, при цьому розгляд справи відкладено на 28.03.2016 р.

Відповідач позовні вимоги не визнає з підстав, зазначених у запереченні на позовну заяву (а.с. 168-181). В обґрунтування своєї правової позиції відповідач вказує, що листом від 06.06.2014 р. № Ко-300/522-10 заявника ОСОБА_4 Департаментом поінформовано, що надання комунальних послуг з централізованого водопостачання на території житлового масиву „Зелений мис" обслуговуючим кооперативом „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія" здійснюється без відповідної ліцензії та типового договору, що передбачено Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630. Згідно Положення про Департамент розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 08.10.2015 р. № 646/А-2015 забезпечує реалізацію повноважень обласної державної адміністрації щодо ліцензування господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно ліцензійного реєстру обслуговуючий кооператив „ЖБК „Південна будівельна компанія" не отримував ліцензію на провадження господарської діяльності із водопостачання та водовідведення. Також відповідач зазначає, що відповідно до ст. 16 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання", забезпечення споживачів питної води централізованим питним водопостачанням, а також за допомогою пунктів розливу питної води (в тому числі пересувних) або фасованою питною водою здійснюють підприємства питного водопостачання. Відповідач вказує, що підприємство питного водопостачання провадить свою діяльність на підставі таких документів: дозволу на спеціальне водокористування або дозволу на користування надрами (у разі використання підземних вод); ліцензії на господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення;державного акта на право постійного користування або на право власності на землю; технічного проекту на розміщення водопровідних мереж, споруд та устаткування, погодженого і затвердженого в установленому порядку. При цьому, посилаючись на постанову від 10.08.2012 р. № 279 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, якою затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, відповідач зазначає, що ці ліцензійні умови встановлюють організаційні, кваліфікаційні та технологічні вимоги провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення та є обов'язковими для суб'єктів господарювання незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які провадять (мають намір провадити) діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Як зауважує відповідач, відповідно до пункту 2.3. Ліцензійних умов суб'єкти господарювання зобов'язані: провадити господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення відповідно до цих Ліцензійних умов; надавати послуги споживачам згідно з умовами договору, укладеного відповідно до типового договору, затвердженого відповідним нормативно-правовим актом; надавати до органу ліцензування статистичну звітність в обсязі, порядку і строки, визначені законодавством; забезпечувати ліцензовану діяльність за принципом економічної доцільності та з метою досягнення найнижчої собівартості діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення. Враховуючи вищезазначене, відповідач вважає, що ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія" веде господарську діяльність з надання послуг водопостачання та водовідведення населенню без відповідної ліцензії на водопостачання та водовідведення. Наразі відповідач вказує, що відповідно Закону України „Про житлово-комунальні послуги" виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія" не визнано виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у с. Крижанівка Комінтернівського району Одеської області відповідним рішенням органу місцевого самоврядування. Як стверджує відповідач, при розгляді вищезазначеного колективного звернення було з'ясовано що між ОК „ЖБК" Південна будівельна компанія" та заявниками відсутні договірні відносини щодо надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Натомість є загальний договір „Про участь в будівництві житлового будинку „Зелений мис", що укладений з ТОВ „СВТ-Ко". Відповідач зауважує, що позивач у своїй позовній заяві посилається на договір про участь в будівництві житлового будинку в житловому масиві „Зелений мис" між споживачами та „СВТ-Ко", як на такий, що є підставою для збору оплати за послуги водопостачання та водовідведення. Але, зазначений договір не є підставою для отримання сплати за надані послуги водопостачання та надання комунальних послуг, оскільки ці взаємовідносини регулюються Законами України „Про житлово-комунальні послуги", „Про питну воду та питне водопостачання", „Про ліцензування видів господарської діяльності", постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630. Також відповідач зазначає, що постановою від 10.08.2012 р. № 279 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення.

Представники третіх осіб - ОСОБА_16, ОСОБА_20 письмові пояснення по суті спору не надали, однак в засіданні суду проти позову заперечували. Так, представник ОСОБА_20 стверджує, що збір позивачем оплати за послуги з водопостачання та водовідведення є безпідставним, лист Департаменту прямо вказує на незаконність дій позивача та безпосередньо впливає на права власників житлових будинків в с. Крижанівка, Комінтернівського району Одеської області, які були збудовані кожним заявником на підставі договорів укладених із ТОВ „СВТ-Ко" про будівництво індивідуального житлового будинку в жилому мікрорайоні „Зелений мис". Кожному власнику здійснено водопровідний ввід (трубопровід від розподільчої внутрішньоквартальної або вуличної мережі до зовнішньої стіни будинку з колодязем і запірною арматурою в місці приєднання до водопровідної мережі). Відповідно до п. 3.2.5 зазначених договорів після закінчення будівництва та передачі житлового будинку замовнику, той самостійно укладає договори на комунальне обслуговування з експлуатуючими організаціями. Як зазначає представник ОСОБА_21, на теперішній час кожний споживач уклав окремі договори з газо- та електропостачання, але укласти договір на надання послуги з водопостачання та водовідведення вони не можуть, оскільки до теперішнього часу виконавець житлово-комунальних послуг для них не визначений, а позивач - ОК „ЖБК „ПБК" свавільно позиціонує себе виконавцем послуг з постачання холодної води та водовідведення для заявників. Адже за умовами тимчасового договору, на який як на підставу своїх вимог посилається ОК „ЖБК „ПБК", філія „Інфоксводоканал" ТОВ „Інфокс" надає послуги водопостачання та водовідведення на об'єкти ОК „ЖБК „ПБК". Між тим, будинки що є їх власністю не є об'єктами ОК „ЖБК „ПБК", а вони не є членами або асоційованими членами обслуговуючого кооперативу, не укладали з ним будь-яких договорів на управління власною нерухомістю або про передачу її на баланс обслуговуючому кооперативу, не укладали з ним договорів про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення. Відтак, ОК „ЖБК „ПБК" не визначався виконавцем житлово-комунальних послуг, й жодних договорів з ним вказані особи не укладали.

Інші треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_22 в засідання суду не з'явились, письмові пояснення по суті спору не надали.

Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов до наступних висновків.

В період з січня 2005 р. по січень 2006 р. між ТОВ „СВТ-Ко" (виконавець) та замовниками - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_27, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_30, ОСОБА_13, ОСОБА_28, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_29, ОСОБА_20, ОСОБА_22 (а.с. 65-133) було укладено ряд договорів про участь у будівництві житлового будинку в жилому мікрорайоні „Зелений Мис". В п.3.2.8 вказаних договорів визначено, що після прийняття замовником житлового будинку і до укладення ним договору з експлуатуючою організацією на комунальне обслуговування переданого йому по акту житлового будинку, замовник зобов'язується оплачувати виконавцю платежі за каналізацію, тепло-, водо-,газо-, електропостачання відповідно до встановлених тарифів та експлуатаційні послуги по тарифам замовника.

При цьому, за ствердженнями позивача, 28.12.2005 р. між ТОВ „СВТ-Ко" та ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" було укладено тимчасовий договір на послуги з водопостачання. У зв'язку з цим позивач стверджує, що вказані особи (заявники за первісними заявами до Одеської ОДА) зобов'язані оплачувати платежі за водопостачання ТОВ „СВТ-Ко" до моменту укладення договору з ТОВ „Інфокс".

Разом з тим слід зазначити, що матеріали справи не містять вказаного договору на послуги з водопостачання від 28.12.2005 р., також судом не встановлено факту укладення вказаного договору. В свою чергу суд вважає безпідставними ствердження позивача про виникнення у власників збудованих ТОВ „СВТ-Ко" жилих будників в жилому мікрорайоні „Зелений Мис" обов'язку оплачувати платежі за водопостачання ТОВ „СВТ-Ко" до моменту укладення договору з ТОВ „Інфокс".

Наразі з матеріалів справи вбачається, що 01.08.2007 р. між ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" та ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія" (абонент) було укладено тимчасовий договір на водопостачання та водовідведення № 2675/1 (а.с. 33), відповідно до п. 1.1 , п. 1.2 якого Водоканал надає послуги з постачання питної води на об'єкти абонента, а також послуги з приймання стічних вод, що скидаються абонентом в систему комунальної каналізації у відповідності з дислокацією об'єктів (додаток № 1), в свою чергу абонент своєчасно сплачує надані йому послуги водопостачання і водовідведення, експлуатує та утримує водопровідні та каналізаційні мережі, прилади та пристрої на них у належному порядку відповідно до Правил, наведених в п. 2.1 договору, і діючого законодавства

У відповідності з п. 2.1 вказаного договору його сторони зобов'язуються керуватися „Правилами користування системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення міст і селищ України", затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 р. № 65, „Правилами технічної експлуатації систем водопостачання і водовідведення", затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.07.1995 р. № 30; „Правилами приймання виробничих стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеси, затвердженими розпорядженням Одеської облдержадміністрації № 87/А-98 від 09.02.1998 р., чинними ДСТУ та іншими нормативними актами, прийнятими у встановленому порядку.

Згідно дислокації об'єктів - додатку № 1 до вказаного договору послуги з водопостачання і водовідведення (а.с. 34) мали надаватися на об'єкти позивача - житлова група „Зелений мис", що розташовано за адресою: Комінтернівський район, с. Крижанівка.

В подальшому 05 жовтня 2011 р. між ТОВ „СВТ-Ко" (замовник) та ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія" (виконавець) було укладено договір № 5/10-11 про надання посередницьких послуг (а.с. 26-27), відповідно до п. 1.1 якого ним регулюються правовідносини щодо надання виконавцем послуг замовникові при здійсненні останнім діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок замовника.

В п. 1.2 договору зазначено, що замовник у межах повноважень експлуатуючої організації, що надає (або виступає посередником при наданні відповідних комунальних послуг фактичним виконавцем) комунальні послуги (послуги каналізації, тепло-, водо-, газо-, електропостачання, та утримання прибудинкових територій чи експлуатаційні послуги), дає завдання, а виконавець зобов'язується. надавати змовникові такі посередницькі послуги (надалі іменується "послуги"):

- приймати оплату за споживання комунальних послуг мешканцями (власниками) житлових будинків котеджного селища: житловий мікрорайон „Зелений Мис", розташований на земельній ділянці житлової групи „Зелений Мис" Крижанівської сільради Комінтернівського району Одеської області (надалі - котеджне селище), які не укладали договір (або не відшкодували фактичні витрати експлуатуючою організації по відповідним комунальним послугам в межах договору, укладеного між експлуатуючою організацією та фактичним виконавцем відповідних комунальних послуг) з експлуатуючою організацією (надалі - мешканці) за комунальне обслуговування, зокрема за каналізацію, тепло-, водо-, газо-, електропостачання, за утримання прибудинкових територій, згідно з встановленими тарифами;

- розраховувати суму заборгованості за споживання комунальних послуг мешканцями котеджного селища;

- стягувати суму заборгованості за споживання комунальних послуг мешканцями Котеджного селища, на користь замовника, протягом строку дії договору шляхом пред'явлення претензії до боржників про стягнення суми заборгованості за споживання комунальних послуг, подачі позовної заяви у суд відповідно підвідомчості і підсудності в якості позивача з усіма належними йому правами та обов'язками відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з п. 2.1 договору замовник зобов'язується оплатити послуги виконавця протягом 10 днів з моменту підписання акту виконаних робіт, у розмірі, в порядку та в строки, визначені в додаткових угодах, які є невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що виконавець зобов'язується надавати послуги визначені цим договором.

Відповідно до п. 4.1 договору за надання послуг за цим договором замовник сплачує виконавцеві плату, порядок і термін оплати якої передбачений укладеною додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною даного договору за фактом виконання виконавцем посередницьких послуг.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Відповідно до п. 7.2 договору строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначний у п. 7.1 цього договору та закінчується в момент повного виконання зобов'язань сторонами.

Згідно з п. 7.2 договору закінчення строку цього договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Наразі слід зазначити, що матеріали справи не містять жодного доказу щодо виконання вказаного договору, зокрема надання позивачем посередницьких послуг.

Поряд з цим 05 жовтня 2011 р. між ТОВ „СВТ-Ко" (позичкодавець) та ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія" (користувач) було укладено договір позички, відповідно до п. 1.1 договору позичкодавець передає, а користувач приймає у тимчасове безоплатне користування індивідуально визначене майно, перелік якого зазначений в акті приймання-передачі водопровідних та каналізаційних мереж житлової групи „Зелений мис", яке користувач зобов'язується повернути позичкодавцеві після закінчення строку, встановленого цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору цільове призначення використання об'єкта позички - транспортування питної води по водопровідним мережам та транспортування каналізаційних стоків по каналізаційним мережам.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що строк, на який надається в користування об'єкт позички, становить 35 календарних місяців з моменту його передачі.

Відповідно до п. 3.2 договору, об'єкт позички вважається переданим позичкодавцем користувачу з моменту підписання акта приймання-передачі об'єкту позички сторонами.

Згідно п. 3.3 договору, остаточною датою користування об'єктом позички вважається 05 вересня 2014 року.

Відповідно до п. 4.1 договору, при настанні дати, вказаної в п.3.3 договору, користувач зобов'язується протягом двох календарних днів повернути позичкодавцю об'єкт позички в такому самому стані, в якому він перебував на момент його передачі користувачу, з урахуванням нормального зносу.

Згідно п. 4.2 договору, об'єкт позички вважається поверненим позичкодавцю користувачем з моменту підписання акта приймання-передачі позички сторонами.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань по договору сторони несуть відповідальність, передбачену діючим законодавством України.

Відповідно до 5.3 договору, при порушенні користувачем строку повернення об'єкта позички він повинен сплатити на поточний рахунок позичкодавця штраф у розмірі 10 % від вартості об'єкта позички за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 7.1 договору останній вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

01.07.2012 р. між ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал" (виробник) та ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія" було укладено договір № 45/12-КС на відшкодування витрат по збору платежів з населення за водопостачання та водовідведення (а.с. 35), згідно п. 2.1. якого ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія" зобов'язується здійснювати комплекс необхідних заходів, направлених на збір з населення плати за водопостачання та водовідведення, з подальшим перерахуванням зібраних коштів „Виробнику". Перерахування грошових коштів за послуги водопостачання і водовідведення здійснюється в строки, передбачені укладеним між виробником і позивачем договором на послуги водопостачання і водовідведення № 2675/1 від 01.08.2007 р. В п. 2.1.2 договору зазначено, що позивач зобов'язується щомісячно надати виробнику акт виконаних робіт по збору з населення платежів за водокористування.

Листом від 06.06.2014 р. № Ко-300/522-10 Департамент розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Одеської ОДА надано відповідь гр. ОСОБА_4, ОСОБА_23 та ін., яким поінформовано, що надання комунальних послуг з централізованого водопостачання на території житлового масиву „Зелений мис" обслуговуючим кооперативом „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія" здійснюється без відповідної ліцензії та типового договору, що передбачено Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630. Вказаний лист був наданий гр. ОСОБА_20 (однією із заявниць) в якості доказів до Комінтернівського районного суду Одеської області по справі № 504/4496/13-ц.

20.08.2014 р. ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія" звернувся до Департаменту розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Одеської ОДА щодо відкликання листа вих. № Ко-300/522-10 від 06.06.2014 р., оскільки інформація, яка була в ньому викладена, на думку заявника, не відповідала дійсності та свідчила про неналежне дотримання законодавства ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія", що в свою чергу шкодить діловій репутації кооперативу та призводить до матеріальних збитків.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що з урахуванням діючих відповідних договорів з ТОВ „СВТ-Ко" та ТОВ „Інфокс" в особі філії „Інфоксводоканал", та враховуючи те, що ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія" є балансоутримувачем відповідних водопровідних та каналізаційних мереж ж/м „Зелений мис" (відповідно до договору позички), у ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія" є всі правові підстави на збір відповідних коштів за показниками засобів обліку мешканців ж/м „Зелений мис" за водопостачання та водовідведення. При цьому, за ствердженнями позивача, водопровідні мережі по території ж/м „Зелений мис" не є балансовими мережами ТОВ „Інфокс", тому заявники не можуть укласти договір на водопостачання та водовідведення, оскільки необхідною умовою укладення такого договору з філією „Інфоксводоканал" на отримання послуг з водопостачання та водовідведення є власне приєднання до системи централізованого водопостачання та водовідведення, для чого замовнику необхідно отримати технічні умови, відповідно до п.4.1. „Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 р. № 190. Отримання зазначених послуг заявниками відбувається через мережі ТОВ „СВТ-Ко". Для того, щоб мешканці ж/м „Зеленого мис" уклали договір з ТОВ „Інфікс" в особі філії „Інфоксводоканал", позивач вважає, що вказаним особам необхідно отримати право користування чужим майном в порядку ст.402 ЦК України.

Проте, як зазначає позивач, на теперішній час у мешканців немає власної мережі водопостачання та водовідведення, під'єднаної до мереж філії „Інфоксводоканал" та немає встановленого сервітуту стосовно використання мереж водопостачання та водовідведення, належних ТОВ „СВТ-Ко". Таким чином, на думку позивача, вищезазначене чітко підтверджує безпідставність та невідповідність дійсності інформації, викладеної у відповідному листі.

Згідно ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Відповідно до ст. 94 Цивільного кодексу України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Згідно ч. 1-5 ст. 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім'ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ч. 7 ст. 277 ЦК).

Отже, за змістом ст. 91 ЦК України право на спростування недостовірної інформації, передбачене ч. 1 ст. 277 ЦК України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб'єкта.

Відповідно до статті 200 Цивільного кодексу України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Суб'єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Згідно статті 201 цього Кодексу особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація, ім'я (найменування), інші блага, які охороняються цивільним законодавством. До способів захисту немайнових прав відноситься, зокрема, спростування недостовірної інформації, заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права.

В п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. № 1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" зазначено, чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Виключення становить надане в статті 2 Закону України від 7 грудня 2000 року N 2121-III "Про банки і банківську діяльність" поняття ділової репутації, яка визначається як сукупність підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про професійні та управлінські здібності такої особи, її порядність та відповідність її діяльності вимогам закону. Зазначене поняття застосовується до правовідносин, на які поширюється цей Закон.

Також в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" вказано, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно ч. 2 ст. 34 ГК України дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов'язаних з особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб'єкта господарювання.

Так, судом встановлено, що згідно Положення про Департамент розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 08.10.2015 № 646/А-2015, вказаний Департамент забезпечує реалізацію повноважень обласної державної адміністрації щодо ліцензування господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до положень статі 1 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання":

питне водопостачання - діяльність пов'язана з виробництвом, транспортуванням та постачанням питної води споживачам, охороною джерел та систем питного водопостачання;

централізоване питне водопостачання - господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води;

підприємство питного водопостачання - суб'єкт господарювання, що здійснює експлуатацію об'єктів централізованого питного водопостачання, забезпечує населення питною водою за допомогою пунктів розливу (в тому числі пересувних), застосування установок (пристроїв) підготовки питної води та виробництво фасованої питної води.

Відповідно до ч. 16, 17 ст. 6 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» державна політика у сфері питної води та питного водопостачання будується на принципах: додержання єдиних правил, норм і стандартів усіма суб'єктами відносин у сфері питної води та питного водопостачання та ліцензування господарської діяльності із централізованого водопостачання і водовідведення, тощо.

Також згідно ст. 16 зазначеного Закону забезпечення споживачів питної води централізованим питним водопостачанням, а також за допомогою пунктів розливу питної води (в тому числі пересувних) або фасованою питною водою здійснюють підприємства питного водопостачання. Підприємство питного водопостачання провадить свою діяльність на підставі таких документів:

- дозволу на спеціальне водокористування або дозволу на користування надрами (у разі використання підземних вод);

- ліцензії на господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення;

- державного акта на право постійного користування або на право власності на землю;

- технічного проекту на розміщення водопровідних мереж, споруд та устаткування, погодженого і затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 28 статі 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" господарська діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення підлягає ліцензуванню.

Постановою від 10.08.2012 р. № 279 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - Ліцензійні умови). Ці Ліцензійні умови встановлюють організаційні, кваліфікаційні та технологічні вимоги провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення та є обов'язковими для суб'єктів господарювання незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які провадять (мають намір провадити) діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно пункту 2.1. Ліцензійних умов суб'єкти господарювання, що здійснюють господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або водовідведення, повинні дотримуватися актів законодавства, якими регулюється діяльність у сфері природних монополій і сфері централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до пункту 2.2. вказаних Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення можливе при виконанні таких умов:

- наявності у ліцензіата договорів (попередніх договорів) зі споживачами відповідно до чинного законодавства.

- ведення бухгалтерського обліку господарської діяльності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку шляхом виділення пріоритетних звітних господарських сегментів окремо з: централізованого водопостачання (виробництво, транспортування та постачання питної води споживачам); централізованого водовідведення (відведення та/або очищення комунальних та інших стічних вод); кожного з інших видів діяльності;

- наявності в суб'єкта господарювання у власності або користуванні матеріально-технічної бази, необхідної для провадження відповідного виду господарської діяльності;

- відповідності освітнього і кваліфікаційного рівня персоналу нормативним вимогам щодо провадження відповідного виду господарської діяльності;

- наявності атестованої лабораторії, яка здійснює виробничий контроль, або договору на виконання таких робіт з атестованими лабораторіями інших організацій;

- наявності технологічних регламентів експлуатації об'єктів водопостачання та водовідведення;

- наявності встановлених приладів обліку в кожній точці розподілу послуг;

- документального підтвердження наявності у власності або користуванні мереж, споруд та інших об'єктів, необхідних для провадження відповідного виду господарської діяльності;

- недопущення перехресного субсидіювання;

- недопущення, зловживання монопольним становищем у будь-якій формі.

Суб'єкт господарської діяльності не має права відмовити у приєднанні до своїх мереж водопостачання та/або водовідведення мереж споживача (та/або створювати будь-які перешкоди) у разі виконання останнім відповідних технічних умов на підключення (приєднання).

Суб'єкти господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення не можуть припиняти свою діяльність або зменшувати обсяги постачання питної води та водовідведення, якщо необхідність такого обмеження не встановлена законодавством України.

Відповідно пункту 2.3. Ліцензійних умов суб'єкти господарювання зобов'язані:

- провадити господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення відповідно до цих Ліцензійних умов.

- надавати послуги споживачам згідно з умовами договору, укладеного відповідно до типового договору, затвердженого відповідним нормативно-правовим актом;

- надавати до органу ліцензування статистичну звітність в обсязі, порядку і строки, визначені законодавством;

- забезпечувати ліцензовану діяльність за принципом економічної доцільності та з метою досягнення найнижчої собівартості діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення.

З огляду на вищезазначене, ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» для ведення господарської діяльності з надання послуг водопостачання та водовідведення населенню має отримати відповідну ліцензію на водопостачання та водовідведення.

Однак, згідно ліцензійного реєстру Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія» не отримував ліцензію на провадження господарської діяльності із водопостачання та водовідведення.

Згідно статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованні на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпечені холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунального господарства належить визначення виконавця житлово-комунальних послуг.

Згідно з зазначеним Законом виконавець - це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» не визнано виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у с. Крижанівка, Комінтернівського району Одеської області відповідним рішенням органу місцевого самоврядування.

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення (затверджений зазначеною постановою).

При розгляді вищезазначеного колективного звернення до Департаменту, було з'ясовано що між ОК «ЖБК» Південна будівельна компанія» та заявниками відсутні договірні відносини щодо надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Натомість є договори про участь в будівництві житлового будинку «Зелений мис», що укладений з ТОВ «СВТ-Ко», на який позивач посилається у позовній заяві посилається як на підставу для збору оплати за послуги водопостачання та водовідведення. Але, зазначений договір не є підставою для отримання сплати за надані послуги водопостачання та надання комунальних послуг, оскільки ці взаємовідносини регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про питну воду та питне водопостачання», "Про ліцензування видів господарської діяльності", постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 10.08.2012 р. № 279 якою затверджено ліцензійні умови провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення.

До того ж, за ствердженнями третіх осіб, кожному з власників житлових будинків в с. Крижанівка Комінтернівського району Одеської області, на користь яких ТОВ „СВТ-Ко" були збудовані житлові будинки в жилому мікрорайоні „Зелений мис", здійснено водопровідний ввід (трубопровід від розподільчої внутрішньоквартальної або вуличної мережі до зовнішньої стіни будинку з колодязем і запірною арматурою в місці приєднання до водопровідної мережі). Відповідно до п. 3.2.5 зазначених договорів про участь у будівництві після закінчення будівництва та передачі житлового будинку замовнику, він самостійно укладає договори на комунальне обслуговування з експлуатуючими організаціями. Як зазначають заявники, на теперішній час кожний споживач уклав окремі договори з газо- та електропостачання, але укласти договір на надання послуги з водопостачання та водовідведення вони не можуть.

Виконавець послуг згідно п. 1.4 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України № 60 від 25.04.2005 р. (в редакції що діяла на момент виникнення спірних відносин) визначається органами місцевого :врядування крім випадків, коли власник (власники) житлових будинків бажає (бажають) визначити виконавця житлово-комунальних послуг самостійно. При цьому виконавець повинен відповідати вимогам Порядку.

Відповідно до п. 1.3 цього Порядку, виконавцем житлово-комунальних послуг може бути суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних житлово-комунальних послуг та який може забезпечити виконання обов'язків, визначених у ч.2 ст.21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно ст. 8 Закону України «Про кооперацію» статут кооперативу містить вичерпний перелік видів діяльності та не може тлумачитися розширено. В статуті ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія» не вказано такого виду діяльності як надання послуг з постачання холодної води та водовідведення. Також позивач не має ліцензії на діяльність, що передбачається п. 17 ч. 3 ст. 9 Закону України „Про ліцензування певних видів господарської діяльності". ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія" не визначався виконавцем будь-яких послуг ні Крижанівською сільською радою, ні власниками житлових будинків жилого мікрорайону „Зелений мис". При цьому, як з'ясовано судом, відповідні договори між позивачем та власниками на послуги водопостачання та водовідведення не укладені.

Наразі за умовами тимчасового договору, на який посилається позивач як на підставу своїх вимог, філія „Інфоксводоканал" ТОВ „Інфокс" надає послуги водопостачання та водовідведення на об'єкти позивача. Тоді як збудовані ТОВ „СВТ-Ко" житлові будинки, не є об'єктами позивача, а власники цих будинків не є членами або асоційованими членами Обслуговуючого кооперативу, не укладали з ним будь-яких договорів на управління своєю нерухомістю або про передачу її на баланс Обслуговуючому кооперативу.

Так, висновки, що містяться в листі Департаменту розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Одеської обласної державної адміністрації від 06.06.2014 р. за № Ко-300/522-10, які просить спростувати ОК „ЖБК „Південна будівельна компанія", є результатом проведеної перевірки діяльності останнього.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, що згідно положень статті 40 Конституції України та з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, а не поширення недостовірної інформації. Разом із тим звернення має бути адресоване органу державної влади, органу місцевого самоврядування та посадовій і службовій особам цих органів, що компетентні розглянути таке звернення. Наявність у зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і це звернення було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Так, з огляду на достовірність обставин, викладених в листі відповідача у відповідь на звернення третіх осіб, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про надання відповідачем недостовірної інформації.

В п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" зазначено, що обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Між тим позивачем не доведено, що інформація, викладена у листі відповідача, не відповідає дійсності, натомість відповідач належним чином обґрунтував викладену ним в листі від 06.06.2014 р. позицію щодо порядку надання позивачем послуг з водопостачання мешканцям житлових будників ж/м „Зелений мис" та підтвердив достовірність цих даних.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Між тим спірна інформація не містить відомостей, виражених у формі твердження, що принижують ділову репутацію позивача з точки зору законів, моралі та звичаїв і можуть бути об'єктом моральної оцінки членів суспільства. Більш того, як встановлено судом, остаточний строк користування позивачем переданими ТОВ „СВТ-Ко" йому згідно договору позички від 05.10.2011 р. водопровідними та каналізаційними мережами житлової групи „Зелений мис" сплинув 05 вересня 2014 р. (п. 3.3 договору позички). Доказів продовження строку надання позички позивач не надав та матеріали справи не містять.

Більш того, викладені відповідачем дані є відтворенням власного суб'єктивного уявлення відповідача про необхідні дії позивача у правовідносинах з мешканцями житлових будників ж/м „Зелений мис" та його суб'єктивне оціночне відношення до цього, тобто є судженнями, а не відомостями. При цьому висловлювання відповідача не є розповсюдженням щодо позивача недостовірних та дискредитуючих відомостей у формі твердження про спосіб ведення чи результати господарської (підприємницької) діяльності позивача, у т. ч. виконання ним договірних зобов'язань, якість надання ним послуг, про рівень розвитку виробництва, що може вплинути на зниження вартості нематеріальних активів позивача.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія" не обґрунтовані та не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

У зв'язку з тим, що рішення відбулось не на користь позивача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Обслуговуючого кооперативу „Житлово-будівельний кооператив „Південна будівельна компанія" до Департаменту розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Одеської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_22, про визнання інформації недостовірною відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 04 квітня 2016 р.

Суддя В.С. Петров