РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016Справа №910/3289/16
За позовом Публічного акціонерного товариства «Юрія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурстрейд»

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -

1) ПАТ «Черкасигаз»;

2) ТОВ «Черкасигаззбут»

про стягнення збитків у сумі 149150 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Хоменко Г.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - Галицький М.І. (представник за довіреністю);

від третіх осіб - не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення суми збитків у зв'язку з невиконанням Відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо поставки вказаного Позивачем у заявці обсягу газу у лютому 2016 року, внаслідок чого Позивач був змушений купувати газ у іншої особи та поніс у зв'язку з цим (відключенням та підключенням) незаплановані витрати, а також зазнав збитків по підприємству у вигляді надмірно і не заплановано понесених витрат та вартості продукції, яку за відсутності газопостачання Позивач не зміг переробити запланованим чином, і її вартість знизилась.

Відповідач вимоги позову не визнає, вказуючи що з 2016 року у нього був відсутній сам обов'язок постачати газ Позивачу, що постачання кожного окремого місяця здійснювалося на підставі окремого письмово погодження між сторонами (договору), та що заявку за обсяг газу у лютому 2016 року Позивач подав Відповідачу поза погодженими між ними строками, тобто з запізненням.

Представниками третіх осіб у попередньому судовому засіданні були надані пояснення щодо обставин справи.

Суд приймає до уваги, що явка представників третіх осіб у засідання обов'язковою не визнавалась. Клопотань про відкладення розгляду справи, призначеного на 06.04.2016, не надходило та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін і третіх осіб, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

05.03.2015 між Позивачем, покупцем, та Відповідачем, як постачальником, було укладено Договір № Г-02-03/15 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов'язався протягом 2015 року передавати у власність, а покупець приймати і оплачувати на умовах Договору природний газ у загальному обсязі 930 тис.куб.м. по місяцях кварталів, яке це визначено у п. 1.1 Договору.

Також сторони погодили, що обсяги, вказані в п. 1.1 Договору є орієнтовними та можуть змінюватись, як в більшу так і в меншу сторону. Плановий щомісячний обсяг природного газу визначається на підставі письмових заявок покупця.

У розділі 2 Договору сторони погодили, що ціна 1000 куб.м. газу та загальна вартість газу визначаються у щомісячних Додаткових угодах до Договору. Розрахунки за газ здійснюються відповідно до умов, визначених в Додаткових угодах до Договору.

За умовами розділу 3 Договору, планова кількість газу, яка повинна передаватися постачальником та прийматися покупцем, визначається за п. 4.2.1 Договору, а саме: до 20го числа кожного місяця, що передує звітному, покупець зобов'язався надавати постачальнику письмову заявку на постачання газу в звітному місяці, якщо цей обсяг відрізняється від обсягу газу, що вказаний в п. 1.1 Договору. Плановий обсяг поставки підтверджуються постачальником та доводиться до відома газотранспортних підприємств в електронному вигляді ОДУ ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» на відповідний місяць поставки.

У низці додаткових угод до договору (копії залучені до позову, перелік наведено у додатках до позову), укладених у 2015 році сторони погоджували ціну 1000 куб.м. газу на відповідний місяць.

Окрім того, у додатковій угоді № 10 від 31.12.2015 до Договору сторони погодили доповнити Договір п. 1.10, згідно з яким погодили, що відносини сторін, що є предметом Договору, але не врегульовані ним, регулюються згідно із Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання газу, Кодексом газотранспортної системи, Кодексом газорозподільних систем. Також у цій додатковій угоді сторони погодили ціну на 1000 куб.м. газу з січня 2016 року і виклали п. 8.2 Договору у редакції, зокрема, що Договір діє в частині реалізації газу з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Із наданих обома сторонами пояснень, які в порядку ч. 1 ст. 35 ГПК України прийняті судом вбачається, що Позивачем засобами електронного зв'язку було направлено Відповідачу лист № 83 від 20.01.2016 про встановлення ліміту поставки газу на лютий 2016 року у розмірі 100000 нм.куб. Листом від 29.01.2016 № 137 Позивачем повторно звернувся до Відповідача щодо відсутності ліміту на лютий 2016 року згідно з отриманим Позивачем повідомленням № 7/8 від 28.01.2016 від ПАТ «Черкасигаз».

Позивач вказує, що 01.02.2016 та 02.02.2016 був без підтверджених обсягів газу та здійснював несанкціонований відбір ресурсу з мереж розподільчої організації, що призвело до відключення Позивача розподільчою організацією ПАТ «Черкасигаз» від газопостачання шляхом перекриття засувок з 16 години 45 хв. 02.02.2016 до 09 години 15 хв. 03.02.2016, у зв'язку з чим виробництво молочної продукції припинилось, що підтверджується актом Позивача від 04.02.2016.

ПАТ «Черкасигаз» (газорозподільне підприємство) у наданих суду поясненнях підтвердило та надало докази, що не отримавши у встановлений законом строк підтвердженого обсягу природного газу для Позивача, а споживання юридичними особами без виділеного ліміту за законом є неприпустимим (несанкціонований відбір газу), ПАТ «Черкасигаз» розпочав процедуру припинення газопостачання на об'єкт Позивача і про майбутнє відключення повідомив Позивача листом-повідомленням № 718 від 28.01.2016 (копія залучена до справи; отримання повідомлення Позивачем визнається), надавши йому строк до 01.02.2016 об 09:00 самостійно припинити газоспоживання та підготувати до опломбування обладнання.

Позаяк Позивачем не були виконані вимоги листа-повідомлення № 718 від 28.01.2016 та підтверджений обсяг природного газу для Позивача на лютий 2016 року станом на 02.02.2016 був відсутній, то цією датою ПАТ «Черкасигаз» припинив постачання примусово, що підтверджується актом № 173 від 02.02.2016 про примусове обмеження.

Відсутність газопостачання Позивача з 16:45 02.02.2016 по 09:15 03.02.2016 підтверджується наданими ПАТ «Черкасигаз» роздруківками звітів про газопостачання обчислювачів.

Договірне постачання Позивача заявленим ним обсягом природного газу на лютий 2016 року було розпочато з 03.02.2016 на підставі укладеного Позивачем з ПАТ «Черкасигаз» договору від 01.02.2016 (копія залучена до справи), та що також підтверджується самим газорозподільним підприємством ПАТ «Черкасигаз», який на підставі заявки Позивача № 154 від 03.02.2016 про готовність до прийняття газу з мереж зняв встановлені раніше пломби (акт № 2 від 03.02.2016).

Також ПАТ «Черкасигаз» підтвердив відшкодування Позивачем 369,47 грн. витрат на припинення та відновлення газопостачання.

Позивач вказує, що відновив роботу підприємства за рахунок підписання Договору №01/10029/ПР-16 постачання природного газу з місцевою газопостачальною організацією ТОВ «Черкасигаззбут» за ціною за 1000 кубм., яка на 347,64 грн. більше ціни газу за Договором у редакції додаткової угоди № 10 від 31.12.2015, тому, на думку Позивача сплативши ТОВ «Черкасигаззбут» за 50000 куб.м. газу згідно рахунку № 1050 від 02.02.2016 він переплатив 17382 грн. внаслідок різниці між цінами (докази оплати рахунку № 1050 від 02.02.2016 на загальну суму 393780 грн. залучені до справи).

Також за твердженнями Позивача відключення його від газопостачання призвело до збитків на виробництві на загальну суму 131768 грн., які складаються з:

- зіпсування сировини за відсутності процесу пастеризації - 124697,51 грн., підтверджено актом Позивача від 04.02.2016 про зіпсування молочної продукції та про можливість її перетворення лише на некондиційний сир, де від вартості продукції віднято вартість некондиційного сиру;

- витрат на плату послуг ПАТ «Черкасигаз» за відновлення газопостачання - 369,47 грн., підтверджено актом здачі-приймання робіт від № 1076 від 04.02.2016 та платіжним дорученням № 1169 від 04.02.2016 ;

- витрат на додаткове миття обладнання - 514,08 грн., підтверджені розрахунком Позивача, виходячи з витрат води та її вартості (тарифу);

- додаткових витрат на водовідведення 441,94 грн., підтверджені розрахунком Позивача, виходячи з витрат води на миття та вартості водовідведення (тарифу);

- нарахування заробітної плати виробничому персоналу під час вимушеного простою на виробництві - 3660 грн., підтверджено довідкою Позивача по підприємству;.

- витрат на пуск та розігрів печей для виробництва - 2085 грн., підтверджені розрахунком Позивача, виходячи з витрат газу та інструкції до його парового котла.

05.02.2016 Позивач рекомендованим листом направив Відповідачу акт-претензію № 168 від 05.02.2016 про відшкодування збитків в сумі 149150 грн. (17382 грн. + 131768 грн.), яку останній залишив без відповіді та реагування, у зв'язку з чим Позивач на підставі ст.ст. 218, 224 ГК України та абз. 4 п. 9 розділу 2 Правил постачання природного газу (затверджені Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015) («постачальник відшкодовує збитки споживачеві за несвоєчасне або в неповному обсязі узгодження з оператором ГТС підтвердженого обсягу природного газу для потреб споживача за умови дотримання споживачем договору постачання природного газу відповідно до розділу VI цих Правил»), просить суд стягнути з Відповідача суму збитків.

За приписами ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За приписами ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

За приписами ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 2 ст. 14 ЦК України, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Так, строк дії Договору сторонами було встановлено до 31.12.2015, а у додатковій угоді № 10 від 31.12.2015 до Договору сторони погодили ціну за 1000 куб.м. газу з січня 2016 року і встановили, що Договір діє в частині реалізації газу з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Але, щодо реалізації газу, то обсяги газу у Договорі були затверджені сторонами тільки на 2015 рік, доказів затвердження обсягів газу на весь 2016 рік, та зокрема на лютий місяць 2016 року матеріали справи не містять.

При цьому, щодо обсягів газу по Договору, то сторони погодили, що навіть обсяги, вказані в п. 1.1 Договору на 2015 рік є орієнтовними та можуть змінюватись, як в більшу так і в меншу сторону. Плановий щомісячний обсяг природного газу визначається на підставі письмових заявок покупця.

За умовами розділу 3 Договору, планова кількість газу, яка повинна передаватися постачальником та прийматися покупцем, визначається за п. 4.2.1 Договору, а саме: до 20го числа кожного місяця, що передує звітному, покупець зобов'язався надавати постачальнику письмову заявку на постачання газу в звітному місяці, якщо цей обсяг відрізняється від обсягу газу, що вказаний в п. 1.1 Договору. Плановий обсяг поставки підтверджуються постачальником та доводиться до відома газотранспортних підприємств в електронному вигляді ОДУ ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» на відповідний місяць поставки.

Отже, умови Договору та укладених у його рамках додаткових угод не передбачали обов'язку для Відповідача постачати з 2016 року Позивачу газ взагалі, та зокрема, у певних заявлених Позивачем обсягах, тому у кожному конкретному випаду таке постачання було результатом окремої домовленості сторін щодо встановлення вартості (1000 куб.м.) такого постачання та обсягу постачання у кожному конкретному місяці 2016 року.

І як свідчать матеріали справи, у січні 2016 року сторони таку домовленість досягли, тоді як у лютому 2016 року Відповідач не отримавши заяви від Позивача у встановлений розділом 3 Договору строк, обгрунтовано (це є правом Відповідача) не забажав приймати рішення щодо виділення об'єму газу поза встановленим Договором строки.

Суд констатує, що у даному випадку, оскільки Додатковою угодою № 10 від 31.12.2015 сторони продовжили дію Договору в частині реалізації газу з 01.01.2016 по 31.12.2016, а на весь 2016 рік сторонами план постачання газу погоджений не був («планова кількість газу, яка повинна передаватися постачальником та прийматися покупцем»), тому відсутній обсяг газу, який би був затверджений згідно графіку постачання (як до цього сторони досягли згоди на 2015 рік у п. 1.1 Договору) і який Відповідач був зобов'язаний поставити, тому погодження обсягів постачання можливе було лише з урахуванням умов розділу 3 Договору: за умови виконання Позивачем обов'язку до 20го числа кожного місяця, що передує звітному, надавати Відповідачу письмову заявку на постачання газу в звітному місяці, чого на лютий 2016 року Позивачем зроблено не було, та за умови згоди з цією заявою з боку Відповідача.

Так, лист Позивача до Відповідача № 83 від 20.01.2016 про встановлення ліміту поставки газу на лютий 2016 року у розмірі 100000 нм.куб., як убачається з наданих обома сторонами пояснень, які в порядку ч. 1 ст. 35 ГПК України прийняті судом, був направлений Відповідачку засобами електронного зв'язку у день складання, а отже був поданий Відповідачу з порушеннями договірного строк (мав бути поданий до 20го числа місяця, що передує звітному, тобто по 19.01.2016 включно), тому у Відповідача був відсутній навіть обов'язок розглядати вказане звернення у порядку розділу 3 Договору, а надавати згоду на таке постачання було правом, а не обов'язком Відповідача, що обгрунтвоано вище судом.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (постанова Верховного Суду України від 22.01.2013 № 3-72гс12).

У даному випадку Позивачем не доведено протиправну поведінку Відповідача щодо не постачання Позивачу природного газу у лютому 2016 року, та отже не доведено причинного зв'язку між протиправною поведінкою Відповідача та збитками Позивача - за відсутності доведеного факту такої протиправної поведінки. Вину Відповідача у збитках судом також не встановлено.

Отже, підсумовуючи все вищевикладене, вимоги Позивача про стягнення з Відповідача збитків визнаються судом не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на Позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.04.2016

Суддя Сташків Р.Б.