ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.04.2016 Справа № 905/828/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м.Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Тло", м.Донецьк

про стягнення 267952грн63коп.

Суддя Говорун О.В.

Представники:

від позивача ОСОБА_1, довіреність №8208-К-О від 20.10.2014;

від відповідача - не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк (далі - позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Тло"" (далі - відповідач) про стягнення 267952грн.63коп., з яких сума заборгованості за кредитом 80420грн12коп., проценти за кредитним договором 93266грн.03коп. та пеня 94266грн48коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського обслуговування. Після підписання договору відповідачу надано право користуватися послугою гарантований платіж. Позивач, на виконання заявок на гарантований платіж (доручення на договірне списання) відповідача, свої зобов'язання виконав в повному обсязі, але відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим утворилась заборгованість відповідача, яку позивач просить стягнути.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у судовому засіданні, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

17.09.2013 відповідач звернувся до позивача із заявою про відкриття рахунку (а.с.13).

Заявою від 17.09.2013 відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (далі - Умови), тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.pb.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування від 17.09.2013 (далі договір) (а.с.13-23).

Згідно довідки позивача про розміри встановлених кредитних лімітів №08.7.0.0.0/05 від 19.02.2016, відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок №8298 (а.с.26).

Згідно заявок на гарантований платіж №7 від 15.10.2013 на суму 8840грн., №10 від 22.10.2013, на суму9170грн., №19 від 29.11.2013 на суму9120грн., №23 від 30.12.2013 на суму 63000грн., №24 від 30.12.2013 на суму 10000грн., №25 від 30.12.2013 на суму 9000грн. позивачем були здійснені платежі на рахунки, зазначені в заявках відповідача (а.с.27-32).

Відповідно до п.3.1.1.73 Умов, банк надає послугу гарантованих платежів для виконання грошових зобов'язань за господарськими договорами, що укладаються між клієнтом та його контрагентами, а також між клієнтом і банком (далі послуга). Послуга надається у вигляді виконання банком заявок на договірне списання коштів (далі гарантований платіж або заявка), згідно якої клієнт доручає банку зарахувати кошти на рахунок отримувача, в сумі і в дату, зазначені при створенні заявки. Послуга надається банком як за рахунок власних коштів платника, так і за рахунок кредитних коштів. Споживачами цієї послуги є платник і одержувач платежів за господарськими договорами.

Згідно з п.3.1.1.74 Умов, у разі необхідності отримання послуги, платник за допомогою системи дистанційного обслуговування інтернет-клієнт-банк "Приват24" подає в банк заявку на договірне списання коштів за встановленою формою, обов'язковими реквізитами заявки на договірне списання коштів є: номер і дата заявки (присвоюються автоматично), рахунок платника, рахунок одержувача, сума платежу, призначення платежу (із зазначенням відомостей про господарський договір, на виконання оплати по якому подається заявка), дата зарахування коштів одержувачу (дата виконання заявки), вказівки за рахунок яких коштів (власних коштів клієнта/ кредитних/ змішано) необхідно зарезервувати гроші для виконання гарантованого платежу.

Відповідно до п.3.2.2.2. Умов, зокрема, клієнт погашає заборгованість по кредиту в розмірі, зазначеному в заявці клієнта, в строк до 30 днів з дати виконання заявки. За користування кредитом у період з дати ініціювання клієнтом заявки до дати виконання клієнт сплачує винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 4% річних (але не менш ніж 5 грн.) від розміру кредиту, зазначеного у черговій заявці клієнта. Винагорода за надання фінансового інструменту сплачується клієнтом в дату надання в банк чергової заявки. У період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30.06.2014 клієнт за користування сплачує банку відсотки в розмірі 28% річних, а починаючи з 01.07.2014 клієнт за користування кредитом сплачує банку відсотки в розмірі 36% річних від суми заборгованості. У разі не погашення заборгованості клієнтом за кредитом у строк до 30 днів, включно на 31-й день - заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому за користуванням кредитом клієнт платить відсотки в розмірі 56% річних від суми заборгованості.

Згідно з п.3.2.2.7.8 Умов, банк, незалежно від настання строків виконання зобов'язань клієнта за договором має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати відсотків та винагороди, при настанні умов, передбачених п.3.2.2.7.2 (зокрема порушенням клієнтом будь-якого з обов'язків, передбачених Умовами, у тому числі порушення цільового призначення використання кредиту).

Позивач свої зобовязання за договором виконав, що підтверджується банківськими виписками по рахункам відповідача (а.с.63-88).

На час прийняття рішення у справі, відповідачем доказів оплати заборгованості позивачу не надано.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), яка кореспондується зі ст.526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В порушення зазначених вимог закону та договору, відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, отримані кошти у встановлені строки не повернув, плату за кредит та винагороду банку своєчасно та в повному обсязі не сплатив.

Враховуючи вищезазначене, господарський суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 80420грн12коп. та процентів за кредитним договором, нарахованих станом на 09.02.2016, в сумі 93266грн03коп. обґрунтованими та доведеними доказами, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п.3.2.2.10.1 Умов, у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користуванням кредитом, передбачених п.п. 3.2.2.6.2., 3.2.2.9.1-3.2.2.9.3 договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.2.2., 3.2.2.6.3,3.2.2.6,16, 3.2.2.7.2 договору, винагороди, передбаченого п.п.3.2.2.6.5., 3.2.2.9.4.-3.2.2.9.6 договору, клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права, передбаченого п.3.2.2.2. договору, клієнт сплачує банку пеню в розмірі, зазначеному в заявці, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Згідно з п.3.2.2.10.4 Умов, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п.п. 3.2.2.10.1. - 3.2.2.10.3 договору здійснюється протягом 15 (п'ятнадцяти) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, штрафними санкціями в розумінні цього кодексу є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення їм прав здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

За містом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Пунктом 1 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 №1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України", затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до зазначеного розпорядження, до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, включено м.Донецьк.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача про стягненні пені з відповідача починаючи з 14.04.2014. Згідно з розрахунком заборгованості за договором, позивачем, станом на 13.04.2014 року, пеня не нарахована, з огляду на що зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що, на підставі ст.38 ГПК України, господарський суд витребовує докази за наявності відповідного клопотання, у разі неможливості самостійно надати докази сторонами.

Згідно з ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

Господарські витрати розподілити відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товарисва з обмеженою відповідальністю "Лідер Тло" (83049, м.Донецьк, вул.Хірургічна, буд.24 А, офіс 2 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк (49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд.50, ) 80420грн12коп. заборгованості за кредитом, 93266грн03коп. проценти за кредитним договором та 2605грн.29коп. витрат з оплати судового збору.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, через господарський суд, який розглянув справу.

Повне рішення складено 06 квітня 2016 року.

Суддя О.В. Говорун