номер провадження справи 19/6/16-32/15/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016 Справа № 908/173/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПРИВАТБАНК, (юридична адреса: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50; поштова адреса: 49027, м. Дніпропетровськ, а/с 1800)

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДЕНІЛЗ в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_2 (69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, буд. 11)

про зобовязання визнати кредиторські вимоги

Суддя Колодій Н.А.

За участю представників сторін:

Від позивача ОСОБА_3, довіреність № 2390-К-О від 15.07.2014 р.

Від відповідача не зявився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області звернулося Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" з позовною заявою до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДЕНІЛЗ в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_2 про зобов'язання ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДЕНІЛЗ в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_2 визнати вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „Приватбанк" з оплати заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 21.11.2011 р., станом на 21.10.2015 р. у розмірі 70367,35 грн. (заборгованість за кредитом 25630,84 грн., заборгованість за відсотками 19587,66 грн., заборгованість з комісії 4155,56 грн., пеня 20993,29 грн.) та включити ці вимоги до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ ДЕНІЛЗ.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.01.2016 р. позовна заява прийнята до розгляду суддею Давиденко І.В., порушено провадження у справі № 908/173/16, присвоєно номер провадження 19/6/16, з призначенням судового засідання на 02.02.2016 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.02.2016 р. справу прийнятого до розгляду, присвоєно справі номер провадження 19/6/16-32/15/16, з призначенням судового засідання на 23.03.2016 р.

Ухвалою суду від 23.03.2016 р. на підставі ст. 69 ГПК продовжено строк розгляду спору у справі, розгляд справи відкладено на 06.04.2016 р.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на приписи ст. ст.11, 15, 16, 110-112, 525, 526, 530 ЦК України, ст. ст. 20, 193 Господарського кодексу України.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, представник відповідача в судове засідання за викликом не зявився, правом надати відзив на позов не скористався.

Від відповідача повернулась ухвала суду від 02.02.2016 р. про прийняття справи з відміткою за закінченням терміну зберігання.

Позивач в судовому засіданні надав витяг з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, юридичною адресою ТОВ ДЕНІЛЗ є 69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, буд. 11, що відповідає юридичній адресі відповідача, зазначеній у позовній заяві.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд вважає, що ним були вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи № 908/173/16.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Суд визнав за доцільне розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю представника відповідача.

В судовому засіданні 06.04.2016 р. справу розглянуто, прийнято та оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

21.12.2011 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДЕНІЛЗ" звернулося до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" із заявою про відкриття поточного рахунку та карткою зі зразками підписів та відтиску печатки.

За вказаною заявою банк за наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку банку та клієнта; порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщенні в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом із цією анкетою (заявою) становлять договір банківського обслуговування.

Відповідно до пункту 3.18.1.1 Умов та Правил надання банківських послуг, які застосовуються до виниклих правовідносин кредитний ліміт на поточний рахунок (надалі - кредит) надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта, у межах кредитного ліміту (надалі - ліміт). Техніко-економічного обґрунтування кредиту фінансування поточної діяльності. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлення засоби електронного звязку банку та клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms-повідомлення чи інших). Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишку засобів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, шляхом дебатування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо. Кредит надається у обмін на зобовязання клієнта щодо поверненню кредиту, сплати процентів та винагороди (пункт 3.18.1.3 Умов та Правил надання банківських послуг).

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, позивачем було встановлено відповідачу кредитній ліміт у розмірі 26000 грн. (довідка про розмір встановлених кредитних лімітів).

Позивач зазначає, що 14.06.2013 р. до Єдиного держаного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців було внесено запис про припинення юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНІЛЗ" () головою комісії з припинення призначено ОСОБА_2.

Маючи підтверджені вимоги до відповідача, Банк направив на адресу голови ліквідаційної комісії товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНІЛЗ" заяву про визнання грошові вимоги на суму 7,367,35 грн. та всіма необхідними документами, що підтверджують заборгованість відповідача, а саме копією договору (заяви) від 21.11.2011 року, довідку про розмір встановленого кредитного ліміту на рахунок, розрахунком заборгованості станом на 21.10.2015 року та копією довіреності представника Банку. Дана вимога направлялась відповідачу 16.11.2015 р., що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення від 16.11.2015 р., однак, залишена без відповіді.

Як зазначає позивач, вказана обставина свідчить про протиправне ухилення ліквідаційної комісії відповідача від виконання обов'язку щодо визнання заборгованості перед позивачем за спірним кредитним договором та включення вимог позивача до проміжного ліквідаційного, що і стало причиною виникнення спору.

Розглянувши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов висновків щодо правомірності вимог позивача, виходячи з наступного.

Укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є кредитним договором, а тому права та обов'язки сторін, що виникають при одержанні та поверненні кредиту, регулюються умовами договору, Умовами та Правилами надання банківських послуг та відповідними положеннями Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з пунктом 3.18.1.8 Умов та Правил надання банківських послуг проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/ Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформації, або в будь-які іншій формі далі "Угода"). При порушенні клієнтом будь-якого із зобовязань, передбачених "Умов та правил надання банківських послуг", банк на свій розсуд має право змінити умови кредитування, встановивши інший термін повернення кредиту. При належному виконанні клієнтом зобовязань, передбачених "Умовами та правилами надання банківських послуг", за відсутності заперечень за місяць до закінчення терміну обслуговування ліміту, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування ліміту може бути продовжено банком на той самий строк. Термін також може бути змінений банком згідно п. 3.18.2.3.4 цього розділу "Умов та правил надання банківських послуг". Згідно статей 212, 651 Цивільного кодексу України у випадку порушення клієнтом якого-небудь із зобовязань по кредиту, банк на свій розсуд, починаючи з 91-ого дня порушення якого-небудь з зобовязань має право встановити інший строк повернення кредиту. При цьому банк направляє клієнту повідомлення з зазначенням дати строку повернення кредиту на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою засобів електронного звязку банка і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms- повідомлення чи інших). При непогашення заборгованості у строк, вказаний в повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, вказаної в повідомленні, вважається простроченою.

У пункті 3.18.1.11 Умов та Правил надання банківських послуг періодом безперервного користування є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Період безперервного користування "кредитним лімітом на поточному рахунку" не більше 35 днів. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості за кредитом в цей період не впливають на зміну дати початку періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченні якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо.

Відповідно до частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно наданого Банком у звязку з неповерненням кредитних коштів за відповідачем утворилася заборгованість за період з 22.11.2011 року по 21.10.2015 року у розмірі 25630,84 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У пунктах 3.18.4.1, 3.18.4.1.1, 3.18.1.4.1.2 та 3.18.1.4.1.3 Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційна процентна ставка). Порядок розрахунку процентів: за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати анулювання дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (надалі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. При не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт сплачує банку за користування кредитом проценти у розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню. У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. У випадку порушення клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення будь-якого з грошових зобов'язань та при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами та Правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня наступного за датою порушення зобов'язань.

Відповідно до п.3.2.1.4.1.3 Умов та Правил надання банківських послуг , які застосовуються до спірних правовідносин, у випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. У випадку порушення клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення будь-якого з грошових зобов'язань та при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами та Правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня наступного за датою порушення зобов'язань.

Розрахунок відсотків за користування кредитом здійснюється щодня, починаючи з дати утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількістю днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту, на суму залишку заборгованості по кредиту. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (пункт 3.18.4.9 Умов та Правил надання банківських послуг).

За вищевикладеного вбачається, що відповідач за користування кредитними коштами повинен був сплатити відсотки, які згідно розрахунку та банківської виписки за період з 22.11.2011 року по 21.10.2015 року становлять 19587,66 грн.

Згідно пункту 3.18.4.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту у відповідності з пунктами 3.18.1.6, 3.18.2.3.2, 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, існуючого на кінець банківського дня за попередній місяць, у порядку, передбаченому Умовами та Правилами надання банківських послуг. Клієнт доручає Банку здійснювати списання винагороди зі своїх рахунків. Оплата винагороди здійснюється в гривні. У разі якщо видається в іноземній валюті, винагорода сплачується у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати.

За викладеного вбачається, що відповідач за користування кредитними коштами повинен був сплатити комісію, яка згідно розрахунку та банківської виписки за період з 22.11.2011 року по 21.10.2015 року складає 4155,56 грн.

Відповідно до пункту 3.18.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта здійснюється з моменту подання клієнтом в банк заяви на приєднання до "Умов та Правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку і картки зі зразками підписів та відтиску печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою чи електронною інформацією, або у будь-якій іншій формі) чи/або з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитного ліміту вказаних у них сум, і діє у об'ємі перерахованих коштів до повного погашення зобов'язань сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, строк повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами та комісійної винагороди вважається таким, що настав.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості по кредиту, відсоткам за користування кредитними коштами та по комісійній винагороді перед позивачем відповідач не надав, позовні вимоги не спростував.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до пункту 3.18.5.1 Умов та Правил надання банківських послуг у випадку порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань із сплати відсотків за користування кредитом, передбачених пунктами 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3 строків повернення кредиту, передбачених пунктами 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченої пунктами 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (в % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А у разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, вказаному в пункті 3.18.4.1.3 від суми заборгованості за кожний день прострочення; сплата пені здійснюється у гривні. У випадку якщо кредит надається в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати. Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язання, передбаченого пунктами 3.18.0.5.1, 3.18.5.2, 3.18.5.3 здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане клієнтом (пункт 3.18.5.4 Умов та Правил надання банківських послуг).

Позивач надав до суду розрахунок пені за несвоєчасне виконання зобовязань за спірним договором банківського обслуговування, відповідно до якого розмір пені становить 20993,29 грн.

Таким чином, непогашеними зобов'язаннями відповідача перед позивачем складають 70367,35 грн., які складаються з 25630,84 грн. - заборгованість за кредитом, 19587,66 грн. відсотки, 4155,56 грн. комісія та 20993,29 грн. - пені.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю підприємство "ДЕНІЛЗ" (ідентифікаційний код 34829933) перебуває в стані припинення підприємницької діяльності, головою комісії з припинення призначено ОСОБА_2.

Згідно зі статтею 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" зазначає, що лише під час моніторингу в ЄДР даних щодо стану боржника, дізналося про внесення до реєстру запису про припинення товариства з обмеженою відповідальністю підприємство "ДЕНІЛЗ" та негайно направило заяву з кредиторськими вимогами до голови ліквідаційної комісії у розмірі 70367,35 грн.

Отже, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" своєчасно звернулося із кредиторськими вимогами у сумі 70367,35 грн. до відповідача.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем отримано вимогу 16.11.2015 року, однак відповіді не надано.

Згідно п. 1.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" якщо боржник (відповідач) заперечує проти одержання ним вимоги кредитора, останній (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред'явленою.

Голова ліквідаційної комісії відповіді на адресу Банку не направив, кредиторські вимоги не задовольнив.

Згідно з частиною восьмою статті 111 Цивільного кодексу України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

У визначений частиною шостою статті 105 Цивільного кодексу України строк відповідач заяву з кредиторськими вимогами позивача не розглянув, що і стало причиною виникнення спору.

За частиною третьою статті 112 Цивільного кодексу України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду з позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Враховуючи, що відповідь на надіслану вимогу ПАТ «КБ «Приватбанк» голова комісії з припинення (ліквідатор) відповідача зобов'язаний був надати протягом тридцяти днів з дня її отримання, тобто до 16.12.2015 року включно, то з урахуванням нормативних строків пересилання письмової кореспонденції до 21.12.2015 року включно ПАТ «КБ «Приватбанк» мав сподівання на отримання відповіді від голови комісії з припинення (ліквідатора) відповідача.

Таким чином, саме з 21.12.2015 року позивач дізнався, що голова комісії з припинення (ліквідатор) відповідача ухиляється від розгляду його кредиторських вимог, та саме у ПАТ «КБ «Приватбанк» виникло право на звернення до суду з даним позовом.

Тобто, позивач мав право подати відповідний позов до 21.01.2016 року включно.

Позивач з позовом до суду звернувся 15.01.2016 р., що підтверджується копією опису вкладення до цінного листа та чеку, тобто в межах визначеного строку.

Обставини справи свідчать, що всупереч наведеним вище нормам права, ПАТ КБ "Приватбанк" відповіді на свою заяву про визнання (чи відмову) визнання кредиторських вимог так і не отримав.

Отже, в даному випадку, зважаючи на відсутність відповіді ліквідаційної комісії на вимоги кредитора, не має підстав вважати погашеними кредиторські вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" в сумі 70367,35 грн., що виникли із зобов'язань заявою про відкриття поточного рахунку та карткою зі зразками підписів та відтиску печатки від 21.12.2011 р.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Статтями 42, 43 ГПК України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Статтею 22 ГПК України встановлено загальний обов'язок сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В даному випадку, відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, письмових пояснень не надав, проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості у повному обсязі суду не надав.

Враховуючи викладене, беручи до уваги існування заборгованості відповідача перед позивачем, позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати слід покласти на відповідача, поскільки спір доведений до суду з його вини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДЕНІЛЗ задовольнити повністю.

2. Зобов'язати ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДЕНІЛЗ (69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, буд. 11, ) в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_2 визнати вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку „Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна перемоги, буд. 50, ) зі сплати заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 21.11.2011 р., станом на 21.10.2015 р. у розмірі 70367 (сімдесят тисяч триста шістдесят сім) грн. 35 коп., яка складається із заборгованість за кредитом 25630 (двадцять пять тисяч шістсот тридцять) грн. 84 коп., заборгованість за відсотками 19587 (девятнадцять тисяч пятсот вісімдесят сім) грн. 66 коп., заборгованість з комісії 4155 (чотири тисячі сто пятдесят пять) грн. 56 коп., пеня 20993 (двадцять тисяч девятсот девяносто три) грн.. 29 коп. та включити ці вимоги до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ ДЕНІЛЗ.

3. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДЕНІЛЗ (69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, буд. 11, ) в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (юридична адреса: 49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50; поштова адреса: 49027, м.Дніпропетровськ, а/с 1800; ) 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 13 квітня 2016 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.