РІШЕННЯ

29.03.2016Справа №910/4426/16
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/4426/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Красота та Здоров'я», м. Харків,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Елен», м. Київ,

про стягнення 37 476,10 грн.,

без участі представників сторін, у зв'язку з їх неявкою.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Красота та Здоров'я» (далі - ТОВ «Красота та Здоров'я») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Елен» (далі - ТОВ «Елен») боргу за договором поставки від 20.10.2015 № 850/15 (далі - Договір): 31 682,88 грн. основної заборгованості; 3 781,12 грн. пені; 859,34 грн. 10% річних; 1 152,76 грн. втрат від інфляції, а всього 37 476,10 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 29.03.2016.

28.03.2016 позивач подав суду: клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника та документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду.

Представники сторін у судове засідання 29.03.2016 не з'явилися, про причини неявки повноважних представників відповідач суд не повідомив та вимоги ухвали суду не виконав.

Ухвалу Господарського суду міста Києва було надіслано учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті такої ухвали та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

До матеріалів справи долучено конверт з копією ухвали суду, який було повернуто поштою з адреси відповідача з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 29.03.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складався протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2015 ТОВ «Красота та Здоров'я» (постачальник) та ТОВ «Елен» (покупець), було укладено Договір, за умовами якого:

- постачальник зобов'язується передати у власність, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити косметичні продукти, дієтичні добавки до їжі, біологічно активні добавки, вироби мед. призначення, продукція для дітей (далі - товар) (пункт 1.1 Договору);

- асортимент та ціна на товар, що поставляється, визначаються у видаткових накладних на підставі специфікації (прайса-цін) постачальника. Специфікація (прайс-цін) носить інформаційний характер про асортимент та ціну товару та не потребує двостороннього засвідчення ні постачальником, ні покупцем (пункт 2.1 Договору);

- постачальник зобов'язується за свій рахунок доставляти партії товару за місцем знаходження (до торгового об'єкту, складу) покупця відповідно до базисних умов поставки DDP, передбачених Міжнародними правилами тлумачення термінів «Інкотермс» (у редакції 2010 року). Доставка окремих партій товару за згодою сторін, може здійснюватися відповідно з іншими базисними умовами поставки (пункт 3.1 Договору);

- постачальник зобов'язаний здійснити поставку всього обсягу заявленого покупцем до постачання товару протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати прийняття постачальником заявки покупця на поставку товару до виконання, якщо інший термін поставки не зазначений у самій узгодженій сторонами заявці покупця (пункт 3.3 Договору);

- постачальник зобов'язаний виконати отриману заяву покупця в повному обсязі заявленого до постачання товару, з урахуванням пункту 2.1 Договору, якщо сторонами підписаний на період в якому отримана заявка обов'язковий для сторін план закупівлі покупцем товару, котрий передбачає резервування постачальником заявленого покупцем до постачання товару (підпункт 3.4.2 пункту 3.4 Договору);

- постачальник зобов'язується при передачі товару покупцю передати останньому такі документи на проданий товар: податкову накладну згідно вимог чинного законодавства; видаткову накладну; копію документів щодо якості товарів у випадках та формі передбачених діючим законодавством України (пункт 3.8 Договору);

- покупець зобов'язаний здійснити оплату отриманого за Договором товару шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника (пункт 6.1 Договору);

- покупець зобов'язаний оплатити постачальнику повну ціну кожної поставленої за Договором окремої партії товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання товару покупцем. Відстрочка оплати товару за Договором не є товарним (комерційним) кредитом. Під «окремою партією Товару» за Договором сторони розуміють весь обсяг (кількість) товару, переданого постачальником покупцеві по одній окремій видатковій накладній (пункт 6.3 Договору);

- покупець зобов'язаний у разі прострочення оплати вартості переданого йому постачальником товару більш, ніж на 15 (п'ятнадцять) календарних днів з дати настання терміну оплати, сплатити постачальнику суму основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення виконання покупцем свого грошового зобов'язання і 10% (десять відсотків) річних від простроченої суми (пункт 8.3 Договору);

- Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2015, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 9.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача директором ОСОБА_1, який діяв на підставі статуту, та від відповідача директором ОСОБА_2, який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, укладений позивачем і відповідачем договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 32 428,62 грн., що підтверджується видатковими накладними від 26.10.2015 № 13577/15 на суму 31 682,88 грн. та від 20.11.2015 № 15386/15 на суму 745,74 грн., які підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками без зауважень.

Відповідач, у свою чергу, зобов'язання за договором не виконав, грошові кошти за отриманий товар позивачу сплатив частково.

Так, 01.12.2015 відповідач перерахував позивачу грошові кошти у сумі 745,74 грн.

25.01.2016 ТОВ «Красота та Здоров'я» звернулося до ТОВ «Елен» з претензією № 1/Е, в якій просило сплатити заборгованість у сумі 31 682,88 грн.

Позивач подав суду документальне підтвердження надсилання вказаної претензії відповідачу, а саме ксерокопії фіскального чеку та опису вкладення.

Відповідач залишив звернення позивача без відповіді та належного реагування; борг не погасив.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зі змісту Договору вбачається, що строк оплати сторони визначили протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отамання товару.

Судом встановлено, що поставка за неоплаченою накладною № 13577/15 була здійснена позивачем ще 26.10.2015, а тому прострочення зі сплати боргу у сумі 31 682,88 грн. почалося з 27.11.2015.

Відповідач умови Договору, щодо оплати товару, не виконав, доказів протилежного суду не подано.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 31 682,88 грн. є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача 3 781,12 грн. пені; 859,34 грн. 10% річних та 1 152,76 грн. втрат від інфляції. Позивач визначив період прострочення з 26.11.2015 по 04.03.2016.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 10 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписом частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 8.3 Договору у разі прострочення оплати вартості переданого йому постачальником товару більш, ніж на 15 (п'ятнадцять) календарних днів з дати настання терміну оплати, сплатити постачальнику суму основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення виконання покупцем свого грошового зобов'язання і 10% (десять відсотків) річних від простроченої суми.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату покупець зобов'язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент прострочення.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони неправильні в частині визначення розміру втрат від інфляції та пені, у зв'язку з тим, що період прострочення визначено невірно.

За розрахунком суду стягненню з відповідача підлягає 3 777,36 грн. пені за період з 27.11.2015 по 04.03.2016 та 380,15 грн. втрат від інфляцій.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 380,15 грн. втрат від інфляції, 859,34 грн. 10 % річних і 3 777,36 грн. пені.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Елен» (04205, м. Київ, Оболонський проспект, буд. 1Б; ідентифікаційний код: 22452056) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Красота та Здоров'я» (61001, м. Харків, вул. Сомівська, 12-Б; ідентифікаційний код: 36226540): 31 682 (тридцять одну тисячу шістсот вісімдесят дві) грн. 88 коп. боргу; 3 777 (три тисячі сімсот сімдесят сім) грн. 36 коп. пені; 859 (вісімсот п'ятдесят дев'ять) грн. 34 коп. 10% річних; 380 (триста вісімдесят) грн. 15 коп. втрат від інфляції та 1 349 (одну тисячу триста сорок дев'ять) грн. 56 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 05.04.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук