ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

12 квітня 2016 року Справа № 915/4/16

м. Миколаїв

Кредитор: Державна податкова інспекція у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, 54030, м.Миколаїв, вул. Потьомкінська, 24/2.

Банкрут: Товариство з обмеженою відповідальністю «СТРОЙЕНЕРГОСНАБ», 54017, м.Миколаїв, пр. Леніна, 70.

Ліквідатор: ОСОБА_1, 54001, м.Миколаїв, вул. Садова, 1.

Суддя Василяка К.Л.

Представники:

від кредитора: представник не зявився;

від банкрута: ОСОБА_1 ліквідатор;

в судовому засіданні приймає участь:

Суть справи: про визнання грошових вимог в сумі 65790,0 грн. у справі про банкрутство ТОВ «Стройенергоснаб».

Постановою суду від 02.02.2016р. товариство з обмеженою відповідальністю «СТРОЙЕНЕРГОСНАБ» визнано банкрутом за ознаками ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ліквідатором призначено голову ліквідкомісії ОСОБА_1

03 лютого 2016 року за №27871 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України було опубліковано повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

25.02.2016р. до суду надійшла заява Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління ДВС у Миколаївській області з грошовими вимогами до банкрута в сумі 65790,0 грн.

Розглянувши заяву кредитора, суд встановив, що до неї не додано: доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі; належних та допустимих доказів направлення заяви та доданих до неї документів на адресу банкрута; належним чином засвічених згідно з приписами Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТІ 4163-2003), затвердженої наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003р. №55 копій документів, що підтверджують грошові вимоги кредитора до банкрута.

Ухвалою суду від 21.03.2016р. суд відхилив клопотання кредитора про звільнення від сплати судового збору та зобовязав надати суду: належні та допустимі докази сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі; належні та допустимі докази направлення копії заяви з доданими до неї документами на адресу банкрута а також належним чином засвідчені (відповідно до приписами Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТІ 4163-2003)) копії документів, що підтверджують грошові вимоги кредитора до банкрута.

Кредитор вимоги ухвали суду від 21.03.2016р. виконав частково, надавши суду докази направлення заяви та доданих до неї документів на адресу банкрута, однак доказів сплати судового збору та належним чином засвідчених копій документів, що підтверджують вимоги кредитора до боржника не надав.

Натомість 31.03.2016р. від кредитора до суду надійшло клопотання про продовження строку для усунення недоліків та для належного виконання ухвали суду.

Нормами ст. 24 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не передбачено можливість продовження строку, встановленого судом для усунення недоліків.

При цьому станом на 12.04.2016р. кредитор також не виконав вимоги ухвали суду від 21.03.2016р. та не усунув виявлені судом недоліки.

Також господарський суд додатково вважає за необхідне зазначити, що покладення сплати судового збору на банкрута суперечитиме приписам статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», згідно з якими з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, у банкрута не виникає жодних додаткових зобовязань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів)), крім витрат, безпосередньо повязаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Судовий збір за звернення кредитора до суду із заявою про визнання грошових вимог відповідно до норм лише підлягає відшкодуванню за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута.

Покладення ж в даному випадку судового збору на банкрута за відсутності у останнього коштів або майна, на яке можливо звернути стягнення, унеможливить сплату судового збору та призведе до втрат Державного бюджету України.

За таких обставин, подана заява не відповідає вимогам частини третьої статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Враховуючи викладене, заяву слід повернути без розгляду на підставі приписів ст. 23 вказаного Закону та п. 4 ст. 63 ГПК України.

Додатково суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до приписів ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», п. 4 ст. 63 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області №271/9/14-03-10-00 від 25.02.2016р. про визнання грошових вимог до боржника в сумі 65790,0 грн. та додані до неї документи повернути кредитору без розгляду.

Суддя К.Л. Василяка