ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"21" березня 2016 р. Справа № 911/3905/15

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши скаргу
Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк" на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТА-К", АР Крим, м. Сімферополь

про стягнення 226 341,32 доларів США та 5 401,27 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 предст. дов. № 010-01/5572 від 14.08.2013;

ОСОБА_2 предст. дов. № 010-01/1083 від 12.03.2016;

від відповідача: не зявився;

від ВДВС: не зявився.

встановив:

Рішенням господарського суду Київської області від 26.10.2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк" задоволено повністю. 16.11.2015 року на виконання вказаного рішення був виданий відповідний наказ.

16.02.2016 року до господарського суду Київської області від Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк" надійшла скарга на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області, в якій скаржник просить:

- визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області щодо винесення постанови від 25.01.2016, якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 16.11.2015 по справі №911/3905/15;

- скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області від 25.01.2016, якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 16.11.2015 по справі №911/3905/15;

- зобовязати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області вчинити дії з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 16.11.2015 по справі №911/3905/15.

В обґрунтування вищезазначеної скарги скаржник посилається на те, що, згідно з приписами ст. 20 ЗУ Про виконавче провадження стягувач звернувся до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області за місцезнаходженням майна боржника, а саме банківських рахунків, із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 16.11.2015 по справі №911/3905/15.

Проте, ВДВС не було взято до уваги вказану у заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження інформацію та, порушуючи вимоги чинного законодавства України, винесено постанову від 25.01.2016 № ВП 49884587 про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень (ч. 2 ст. 121-2 ГПК України).

Частиною 3 ст. 121-2 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.02.2016 розгляд скарги на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області було призначено на 21.03.2016 року.

У судове засідання 21.03.2016 року представники відповідача та Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області не зявилися. Заперечень чи пояснень не надали.

Згідно з ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги на дії органів Державної виконавчої служби.

Представники скаржника у судовому засіданні 21.03.2016 року скаргу підтримали та просили суд задовольнити її у повному обсязі.

Дослідивши матеріали скарги ПАТ "Державний експортно-імпортний банк" на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення зазначеної скарги з огляду на наступне.

Статтею 124 Конституції та статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно з ст. 19 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника.

Як вбачається з матеріалів скарги, 15.01.2016 року стягувач, на підставі ч. 1 ст. 20 Закону України Про виконавче провадження, звернувся до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області із заявою № 176-04/55 про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу господарського суду Київської області від 16.11.2015 по справі №911/3905/15 за місцезнаходженням майна боржника.

При зверненні до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області із заявою про відкриття виконавчого провадження в останній було зазначено, що за боржником зареєстровано рахунки у фінансових установах, зокрема, відкритий поточний рахунок в ПАТ «КБ «Приватбанк», місцезнаходження якого підвідомче Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області.

Постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області від 25.01.2016 було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 16.11.2015 по справі №911/3905/15 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження, у звязку з тим, що виконавчий документ предявлений до виконання не за підвідомчістю, оскільки згідно місце знаходження боржника - Автономна республіка Крим.

Згідно зі ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом, розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі - конфіденційну; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України Про виконавче провадження, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Отже, Законом України Про виконавче провадження встановлено право стягувача обирати місце виконання між кількома органами державної виконавчої служби в залежності від місцезнаходження постійно діючого органу боржника - юридичної особи або місцезнаходження його майна.

Відповідно до розяснень наданих Міністерством юстиції України у своєму листі № 3130-0-33-16/20.6 від 12.02.2016, копія якого наявна в матеріалах справи, якщо боржник - юридична особа перереєстрований, або його відокремлені підрозділи (філії), майно, в тому числі рахунки знаходяться на материковій території України, а також якщо боржник - фізична особа проживає або його майно, в тому числі рахунки, місце роботи знаходяться на материковій території України, виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) здійснюється відповідними органами державної виконавчої служби згідно вимог статей 20, 21 Закону.

При цьому, право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

За таких обставин, суд вважає, що відмова у відкритті виконавчого провадження з підстав, вказаних у постанові Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області від 10.12.2015, є порушенням приписів Закону України Про виконавче провадження, а також прав та охоронюваних законом інтересів стягувача.

Враховуючи вищезазначене, доводи скаржника про визнання дій Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області щодо виконання наказу господарського суду Київської області від 16.11.2015 по справі №911/3905/15, котрі виразились у винесенні постанови від 25.01.2016, протиправними, передчасними та незаконними, а також щодо визнання недійсною та скасування постанови від 25.01.2016 про відмову у відкритті виконавчого провадження є обґрунтованими.

Що стосується вимоги скаржника про зобовязання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області виконати дії щодо виконання рішення господарського суду Київської області від 26.10.2015, то вона підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється. (п. 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України».)

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що скарга на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області щодо виконання наказу господарського суду Київської області від 16.11.2015 по справі №911/3905/15 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк" на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області щодо винесення постанови від 25.01.2016, якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 16.11.2015 по справі №911/3905/15 незаконними.

3. Визнати недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області від 25.01.2016, якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 16.11.2015 по справі №911/3905/15.

4. Зобовязати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області вчинити дії з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 16.11.2015 по справі №911/3905/15.

5. Копію ухвали надіслати учасникам провадження та Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, 56).

Суддя О.В. Щоткін