номер провадження справи 32/13/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016 Справа № 908/195/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", (юридична адреса: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50; поштова адреса: 49027, м. Дніпропетровськ, а/с 1800)

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

про стягнення суми боргу в розмірі 9606,03 грн.

Суддя Колодій Н.А.

За участю представників сторін:

Від позивача - Фенченко І.С., довіреність № 3998-О від 03.10.2013 р.

Від відповідача - не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № Z01DUW про надання овердрафтового кредиту від 16.02.2009 р. в сумі 41080,45 грн., з яких: сума 9999,62 грн. - заборгованість за кредитом, сума 11958,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, сума 19122,78 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.01.2016 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/195/16, судове засідання призначено на 10.02.2016р. Ухвалою суду від 10.02.2016р. на підставі ст. 69 ГПК продовжено строк розгляду спору у справі, розгляд справи відкладено на 23.03.2016 р.

В судовому засіданні від 23.03.2016 р. оголошено перерву до 06.04.2016 р. для надання детального розрахунку суми заявленої до стягнення.

В судовому засіданні 06.04.2016 р. справу розглянуто, прийнято та оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

04.04.2016 р. від ПАТ КБ "Приватбанк" на адресу суду надіслав заяву, якою зменшив розмір позовних вимоги. Просить суд стягнути з відповідача 9606,03 грн. пені.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. При цьому питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначеному законодавством (п. 3.10. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

При цьому в разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір. Факт зменшення ціни позову обов'язково відображається господарським судом, в описовій частині рішення зі справи. При цьому будь-які підстави для припинення провадження у справі в частині зменшення позовних вимог у господарського суду відсутні.

Заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, приймається судом. Суд розглядає позовні вимоги про стягнення 9606,03 грн. пені.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 526, 527, 530, 599, 610, 1054 ЦК України, ст. 193 ГК України.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, відзив на позов суду не надав, представник відповідача в судові засідання за викликом не з'являвся. Про час та місце слухання справи (судових засідань) відповідача повідомлено належним чином. Ухвали суду направлялись на адресу, вказану в позовній заяві та у спеціальному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: АДРЕСА_1. Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за можливе розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

16.02.2009 р. між до ПАТ КБ «Приватбанк» (банк, позивач у справі) та ФОП ОСОБА_2 (клієнт, відповідач) був укладений договір про надання овердрафтового кредиту № Z01DUW, відповідно до умов якого банк при наявності вільних грошових ресурсів зобов'язується здійснювати овердрафтове обслуговування клієнта, що полягає в проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта № НОМЕР_1, відкритому в банку (далі - «поточному рахунку»), за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, встановленого у відповідності до п. 1.3, шляхом лебетування поточного рахунка. При цьому утворюється дебетове сальдо. Овердрафт (далі - «кредит») надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо повернення кредиту, сплаті відсотків і винагороди в обумовлений даним договором термін.

За умовами п. 1.3 договору на момент підписання даного договору ліміт складає 10000 грн.

У пункті 1.5 договору передбачено, що овердрафтове кредитування клієнта здійснюється банком у межах ліміту і термінів, установлених згідно п.п. 1.3, 1.4 цього договору, за період безупинного користування кредитом на більше 30 днів. Періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку клієнта при закінчення банківського дня. Зменшення або зростання заборгованості за кредитом у цей період не впливає на зміну дати початку періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення період безперервного користування кредитом вважається день, по закінченні якого на поточному рахунку зафіксоване нульове дебетове сальдо.

Зобов'язання щодо видачі кредиту або його частини, відповідно до договору про надання овердрафтового кредиту, виникають у банку в день надання клієнтом розрахункових документів на використання кредиту у порядку, передбаченому п. 2.4.1 даного договору (п. 2.1.2).

Згідно з п. 4.1 договору за використання кредиту у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня, клієнт сплачує відсотки, виходячи з відсоткової ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом і встановлений у додатку № 1 до даного договору.

Пунктом 4.9 договору визначено, що нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється щодня, починаючи з дати утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається.

Відповідно до п. 6.1 договору він діє до повного виконання зобов'язань сторонами за даним договором.

Як свідчать матеріали справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 10000 грн.

Відповідач, в свою чергу, свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків порушив.

У зв'язку з чим, позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Запорізької області від 29.10.2013 р. по справі № 5009/4801/12 було стягнуто з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" до 31474,42 грн. кредитної заборгованості, а саме 9999,62 грн. заборгованості по кредиту, 11958,05 грн. заборгованості з відсотків по кредиту та 9516,75 грн. пені за період 16.02.2009 р. по 12.10.2012 р.

Частиною 2 ст. 35 ГПК України встановлено, що факти, встановленні рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Позивач з урахуванням зменшення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 9606,03 грн.

Як зазначив позивач в заяві про зменшення позовних вимог, пеню в розмірі 9606,03 грн. розраховано наступним чином: від суми заявленого позову позивачем (без урахування заяви про зменшення позову) в розмірі 41080,45 грн. віднімається сума у розмірі 31474,42 грн., яка була задоволена рішенням господарського суду Запорізької області по справі № 5009/4801/12 від 29.10.2013 р.

Вимоги про стягнення пені позивач обґрунтовує п. 5.1 договору, яким передбачено, що при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань зі сплати відсотків за користування кредиту, передбачених п.п. 2.2.2, 4.1, 4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 1.4, 1.5, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.3.4, винагороди, передбаченої п.п. 2.2.7, 4.4, 4.5, клієнт виплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який виплачується пеня. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку якщо кредит надається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату щоденного нарахування.

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 5.4 договору нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених п. 5.1, 5.2, 5.3, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконано клієнтом.

В обґрунтування розміру заявленої до стягнення пені позивачем надано розрахунок за період з 16.02.2009 р. по 30.12.2015 р. (5 років 10 місяців), але з даного розрахунку неможливо зробити висновки щодо того, за якими зобов'язаннями нарахована пеня в заявленому до стягнення розмірі (9606,03 грн.) При цьому, правові підстави для нарахування пені, за несвоєчасне повернення тіла кредиту відсутні внаслідок спливу періоду часу (3 роки), за який може бути нараховано штрафні санкції, оскільки заборгованість за кредитом (тіло кредиту) стягнуто рішенням господарського суду Запорізької області від 29.10.2013 р. у справі № 500/4801/12, а також стягнуто пеню в сумі 9516,75 грн. за період з 16.02.2009 р. по 12.10.2012 р.

У разі якщо заявлена до стягнення пеня нарахована за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами, то з наданого розрахунку неможливо визначити періоди виникнення заборгованості. На вимогу суду позивачем не надано розрахунку пені саме в заявленому до стягнення розмірі з зазначенням періоду виникнення заборгованості, розміру заборгованості та періоду нарахування відповідної суми пені за кожним із зобов'язань, що виключає можливість здійснити арифметичний перерахунок пені.

Відповідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В задоволенні позову в частині стягнення пені в розмірі 9606 грн. 03 коп. відмовляється в зв'язку з недоведеністю та необґрунтованістю вимог.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 9606,03 грн. відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України "12" квітня 2016 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.