ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.04.16р. Справа № 904/8381/14

За заявою: Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції

про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.15 р.

у справі:

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КАМОЦЦІ-ПНЕВМАТИК-СІМФЕРОПОЛЬ", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ

про зобов'язання вчинити певні дії

Головуючий колегії ОСОБА_1

Суддя Мартинюк С.В.

Суддя Соловйова А.Є.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_2- представник (дов. № 403-К-О від 05.02.2016)

від ВДВС (заявника): не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КАМОЦЦІ-ПНЕВМАТИК-СІМФЕРОПОЛЬ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про зобов'язання відповідача виконати умови договору банківського рахунку шляхом здійснення перерахування грошових коштів у сумі 938 859,80 грн. на користь позивача.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2015 позов задоволено у повному обсязі. Зобов'язано Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" перерахувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КАМОЦЦІ-ПНЕВМАТИК-СІМФЕРОПОЛЬ" грошові кошти у розмірі 903 427,37 грн. та 2 668,60 доларів США на поточний рахунок № 0300, відкритий у ПАТ "Укрсоцбанк" у м. Києві, МФО 300023. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КАМОЦЦІ-ПНЕВМАТИК-СІМФЕРОПОЛЬ" - 1 218 грн. судовий збір.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" залишено без задоволення. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2015 у справі № 904/8381/14 залишено без змін.

29.04.2015 на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2015 та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 видані накази на примусове виконання.

31.03.2016 від Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції до господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява. Заявник просить враховуючи інтереси стягувача і боржника, розглянути дану заяву в судовому засіданні відповідно до вимог чинного законодавства, та при наявності обставин, що тимчасово ускладнюють виконання рішення суду, про які зазначає в заяві Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", винести рішення про відстрочку виконання судового рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/8381/14 строком на 1 рік або, при відсутності таких обставин, відмовити у відстрочені виконання даного судового рішення.

Суд розцінює заяву Жовтневого відділу державної виконавчої служби як заяву про надання відстрочки, оскільки стаття 121 Господарського процесуального кодексу України передбачає лише подання заяви про розстрочку або відстрочку, та не надає право подавати заяви про відмову в наданні відстрочки.

До заяви Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції додає заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про звернення до суду із заявою про відстрочку виконання рішення.

Заява ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" обґрунтована тим, що існують обставини, які ускладнюють виконання рішення суду та не залежать від волі боржника. А саме, відбулась конфіскація частини майнового комплексу ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", що використовувалось у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії Кримське РУ КБ "ПРИВАТБАНК". Події пов'язані з політичною кризою, воєнними подіями на сході України та окупацією Автономної Республіки Крим призвели до відтоку коштів розміщених на рахунках фізичних та юридичних осіб, відкритих у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та необхідністю рефінансування від Національного банку України. У заяві боржник просить Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на підставі даної заяви звернутися до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про відстрочку виконання рішення суду по справі № 904/8381/14 терміном на 1 рік по виконавчому провадженню ВП№49346882.

Заявник самостійних підстав для надання боржнику відстрочки виконання судового рішення не наводить.

Ухвалою господарського суду від 04.04.2016 прийнято заяву до розгляду та призначити її розгляд у засіданні на 07.04.2016.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив.

Представник відділу державної виконавчої служби у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У заяві про відстрочку виконання рішення просить розглядати дану заяву без представника, у зв'язку з недостатнім обсягом фінансування витрат на відрядження.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав заяву про відстрочку виконання рішення суду Дніпропетровської області від 11.03.2015.

Дослідивши додані до заяви матеріали, а також вислухавши доводи відповідача, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

У пункті 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав достатніх доказів в підтвердження обставин, на які він посилається в обґрунтування поданої заяви, у тому числі доказів неможливості чи утруднення на даний час виконання рішення суду, відсутності активів для виконання рішення суду та реальної загрози зупинення господарської діяльності у зв'язку з виконанням рішення суду, винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов'язує можливість надання розстрочки виконання рішення суду.

Таким чином, в обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення суду заявник у справі послався на обставини, які зачіпають інтереси усіх без винятку фізичних осіб-громадян України та юридичних осіб, резидентів України, в тому числі й позивача, враховуючи також ту обставину, що до окупації Автономної Республіки Крим позивач був зареєстрований у м. Сімферополі, тобто здійснював господарську діяльність на території Автономної Республіки Крим.

Позивач та відповідач знаходяться в рівних економічних умовах при здійсненні своєї господарської діяльності. Відстрочка виконання рішення суду призведе до надання переваг відповідачу у порівнянні з позивачем за відсутності для цього підстав. Крім того, на офіційному сайті Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" у розділі фінансова звітність є звіт про фінансовий стан (баланс) за ІІІ квартал 2015 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", з якого вбачається, що відповідач має фінансову можливість виконати рішення суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці наголошує, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. При цьому, відповідно до статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 року, пункт 40).

Невід'ємність права сторони на виконання остаточного рішення суду також знайшло своє відображення в рішеннях у справах Жовнір проти України, Шмалько проти України, Ромашов проти України, Бакай та інші проти України, Півень проти України та інші.

Відповідно до статті 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до судового рішення відповідач повинен повернути позивачу належне йому майно (грошові кошти). Тому подальше невиконання остаточного судового рішення буде прямим порушення статті 1 Протоколу 1 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстави для задоволення заяви Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2015

Керуючись ст. ст. 33, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2015 по справі № 904/8381/14.

Головуючий колегії Суддя Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_3 А.Є Соловйова