Р І Ш Е Н Н Я

12 квітня 2016 року Справа № 913/408/16

Провадження №1/913/408/16

Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпап", м. Дніпропетровськ

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Завод продовольчих товарів "КАРЄ", м. Луганськ

про стягнення 114367 грн. 85 коп.

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання-помічник судді Антонова І.В.

В засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_2, представник за довіреністю від 04.01.2016 № 1/16;

від відповідача представник не викликався;

Суть спору: про стягнення 97402 грн. 49 коп. боргу, 5763 грн. 68 коп. 3% річних та 11201 грн. 68 коп. пені, які виникли при несвоєчасних розрахунках за договором поставки № 009781 від 27.12.2013.

Так, відповідно до інформації з веб-порталу УДППЗ "Укрпошта" (ukrposhta.ua), (www.ukrposhta.com) зазначеним підприємством не здійснюється пересилання пошти до м. Луганськ відповідно до Указу Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 "Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 "Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях" та розпорядження КМ України від 07.11.2014 № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення".

Згідно з рекомендаціями, зазначеними в інформаційному листі ВГС України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції" (в редакції ІЛ ВГС України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14) та через неможливість повідомлення відповідача шляхом відповідних засобів зв'язку, таке повідомлення (за ухвалою суду від 15.03.2016 та від 29.03.2016) судом здійснено через розміщення на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/).

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, позовні вимоги не оспорені.

Справа розглядається на підставі ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд дійшов до наступного.

Так, 27.12.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю Імпап (позивачем) та ОСОБА_1 підприємством Завод продовольчих товарів КАРЄ (відповідачем) було укладено договір поставки № 009781 (у редакції протоколу розбіжностей від 27.12.2013), за умовами якого постачальник (позивач) прийняв зобовязання передати у покупця товар (відповідача), який мав прийняти його та оплатити за узгодженою ціною.

Відповідно до пунктів 1.2. та 4.1. договору сторони передбачили, що конкретна кількість і номенклатура продукції, її ціна визначаються в накладних на кожну партію товару, які є невідємною частиною договору.

Щодо строку оплати за товар, то за умовами п. 6.2 договору розрахунки за нього здійснюються з відстрочкою платежу у 30 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Як свідчить зміст позову, спір між сторонами виник у звязку з тим, що на порушення вказаних вище умов договору відповідачем не було повністю сплачено борг за товар, одержаний за накладними № ДФ-0000020 від 10.01.2014 на суму 19981 грн. 24 коп., № ДФ-0000043 від 17.01.2014 на суму 24282 грн. 72 коп., № ДФ-0000136 від 11.02.2014 на суму 20892 грн. 70 коп., № ДФ-0000176 від 21.02.2014 на суму 20914 грн. 90 коп., № ДФ-0000219 від 26.03.2014 на суму 32961 грн. 06 коп., № ДФ-0000359 від 25.04.2014 на суму 14833 грн. 50 коп., а усього на суму 133866 грн. 12 коп..

Крім цього, до стягнення заявлені додаткові вимоги по пені на суму 11201 грн. 68 коп. та на підставі ст. 625 ЦК України - 5763 грн. 68 коп. 3% річних.

За листом від 30.03.2016 № 01-03/16 позивач виправив помилки, допущені у позові у зазначенні розміру заявлених вимог, які прийняті судом до уваги.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та не повне задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Так, правове регулювання правовідносин поставки здійснюється § 3 глави 54 ЦК України. Зокрема, ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За Господарським кодексом України договір поставки регулюється ст. 265, а саме: за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватись належним чином, зокрема, відповідно до умов договору.

Як було встановлено при розгляді справи, оплату товару, поставленого позивачем відповідачу за накладними № ДФ-0000020 від 10.01.2014 на суму 19981 грн. 24 коп., № ДФ-0000043 від 17.01.2014 на суму 24282 грн. 72 коп., № ДФ-0000136 від 11.02.2014 на суму 20892 грн. 70 коп., № ДФ-0000176 від 21.02.2014 на суму 20914 грн. 90 коп., № ДФ-0000219 від 26.03.2014 на суму 32961 грн. 06 коп., № ДФ-0000359 від 25.04.2014 на суму 14833 грн. 50 коп. повністю було проведено лише за накладною № ДФ-0000020 та частково за накладною № ДФ-0000043, тому утворилась заборгованість на суму 97402 грн. 49 коп. та позивач звернувся до суду.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Таким чином матеріалами справи підтверджено факт неналежного виконання відповідачем грошового зобов'язання по сплаті боргу за отриманий товар за видатковими накладними №№ ДФ-0000043, 0000136, 0000176, 0000219, 0000359, тому суд встановлює факт прострочення його сплати на суму 97402 грн. 49 коп., що дає підстави для застосування відповідальності за прострочення оплати товару, встановленої законом.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, до стягнення заявлені 5763 грн. 68 коп. 3 % річних, у т.ч. за накладними № ДФ-0000020 за період з 10.02.2014 по 23.04.2014 на суму 109 грн. 45 коп., № ДФ-0000043 за період з 17.02.2014 по 03.03.2016 на суму 560 грн. 42 коп., № ДФ-0000136 за період з 14.03.2014 по 03.03.2016 на суму 1238 грн. 11 коп., № ДФ-0000176 за період з 24.03.2014 по 03.03.2016 на суму 1222 грн. 23 коп., № ДФ-0000219 за період з 24.04.2014 по 03.03.2016 на суму 1842 грн. 21 коп., № ДФ-0000359 за період з 25.05.2014 по 03.03.2016 на суму 791 грн. 26 коп.

Складені позивачем розрахунки цих додаткових вимог у позовній заяві відповідають фактичним обставинам справи та загальним вимогам, які ставляться до порядку проведення розрахунків 3% річних, тому задовольняються судом повністю.

Щодо вимог то пені, то у цій частині позов є необґрунтованим, оскільки укладеним договором не узгоджено її розмір. Так, у п. 8.1 зазначено, що за невиконання або неналежне виконання зобовязань по договору винна сторона несе відповідальність згідно чинного законодавства. Втім, суд звертає увагу позивача, що чинне законодавством не містить нормативного акту, який встановлює розмір пені за договорами поставки між господарюючими субєктами у справі, тобто позивачем та відповідачем. Суд також враховує приписи п. 2.1 постанови пленуму ВГС України від 17.12.2013 № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, який подібним чином розвязує вказане питання.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню на суми 97402 грн. 49 коп. боргу та 5763 грн. 68 коп. 3% річних з віднесенням на відповідача судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України з цієї частини.

У задоволенні вимог по пені на суму 11201 грн. 68 коп. слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Завод продовольчих товарів "КАРЄ", м. Луганськ, вул. Дачна, буд. 3, ідент. код 30463879 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпап", м. Дніпропетровськ, вул.. Московська, буд. 12, ідент. код 30198424 - 97402 грн. 49 коп. боргу, 5763 грн. 68 коп. 3% річних та 1547 грн. 49 коп. судового збору, видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні вимог по пені на суму 11201 грн. 68 коп. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.04.2016.

Суддя Н.М.Зюбанова

Надр. 2 прим.:

1-до справи;

2-позивачу: 49000, м.Дніпропетровськ, вул.Московська, 12, (рек. з повід.);

3- відповідачу: повідомлення здійснюється на сайті суду

Вих. №

1

14.04.2016