ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016 року Справа № 904/10930/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії

суддів: головуючого судді Величко Н.Л. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Чус О.В.

секретар судового засідання: Погорєлова Ю.А.

Зміна складу колегії відбулася на підставі протоколу автоматичної заміни складу колегії суддів від 05.04.2016 року

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №12/02 від 12.02.2014 р., представник;

представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ВІТА 2000" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2016 року у справі № 904/10930/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СНП-УКРАЇНА", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ВІТА 2000", с. Голубівка Новомосковський район Дніпропетровська область

про стягнення 538 092,90 грн. за договором купівлі-продажу

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2016 року у справі № 904/10930/15 (суддя Суховаров А.В.) позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ВІТА 2000" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СНП-УКРАЇНА" суму 98 035, 90 грн. пені, 14 310, 40 грн. 3% річних, 165 636, 88 грн. інфляційних, 6 961, 31 грн. судового збору.

В частині позовних вимог на суму 186 104, 25 грн. - провадження у справі припинено.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріалами справи доведено факт невиконання зобов'язання належним чином відповідно до умов договору. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій відповідно до вимог закону.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення.

Не погодившись з зазначеним рішенням господарського суду, товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ВІТА 2000", звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача суму 97 961,33 грн. пені, 14 310,40 грн. 3% річних, 165 636,88 грн. інфляційних

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на неналежне нарахування штрафних санкцій за прострочку виконання зобовязань та неправильного розрахунку позивачем розмір пені. Так., відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. До того ж, відповідно до п. 6 ст. 232 ШК України нарахування штрафних санкцій за прострочку виконання зобовязання припиняється через 6 місяців з дня, коли зобовязання повинно було бути виконаним, тобто з 01.10.14р. по 31.03.15р. Таким чином, розмір пені розрахований відповідно діючого законодавства становить 97 961,33 грн.

3. Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач не використав своє право бути присутнім у судовому засіданні, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду даної справи згідно з вимогами Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 06.04.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

4. Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський встановив наступні обставини:

16.09.2015 року між позивачем (продавцем) та відповідачем (покупцем) укладено договір №16/02 купівлі-продажу (далі - Договір). (а.с. 10-16)

Відповідно за умовам п 1.1. договору продавець передає, а покупець приймає у власність майно, зазначене в Додатку №1 до Договору, а покупець зобовязується оплатити це майно в строк, передбачений Договором.

Згідно до п. 2.1. загальна вартість майна складає 1 680 086,88 грн. без ПДВ, 2 016104,25 грн. з ПДВ.

За умовами пункту 2.3 Договору покупець зобовязується в строк до 01 жовтня 2014 року провести повну оплату за Договором у розмірі 2 016 104, 25 грн.

Майно, зазначене в Додатку №1, повинно бути передано продавцем за актом приймання-передачі покупцю протягом 3-х днів з моменту проведення оплати відповідно до п.2.3 Договору (п.2.4 Договору).

Відповідно до п.3.1 Договору покупець несе відповідальність перед продавцем за затримку розрахунку по сплаті суми, передбаченої за продаж майна в розмірі 1% від суми, що не сплачена ним, що буде нарахована на залишок несплаченої суми за кожен день прострочення.

07.05.15р. відповідач сплатив на користь позивача 30 000,00 грн; 10.12.14р. відповідач сплатив на користь позивача 200 000,00 грн.; 08.12.14р. відповідач сплатив на користь позивача 500 000,00 грн.; 28.10.14р. відповідач сплатив на користь позивача частину у розмірі 1000 000,00 грн.; 05.02.15р. відповідач сплатив на користь позивача частину в розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується копіями банківських виписок. Всього сплачено 1 830 000,00 грн. (а.с. 17-23)

Отже, відповідач взяті на себе зобовязання в частині повної та своєчасної оплати товару виконав частково, у звязку із чим у останнього виникла основна заборгованість перед позивачем в розмірі 186 104, 25 грн.

Позивачем нараховано до сплати відповідачу пеню за період з 01.10.14р. по 14.12.15р. у розмірі 171 875, 67 грн., 3% річних за період з 01.10.14р. по 14.12.15р. у розмірі 14 476, 10 грн., а також інфляційні за період з жовтня 2014 року по листопад 2015 року у розмірі 165 636, 88 грн.

До прийняття рішення у справі, а саме 30.12.15р. відповідачем сплачено на користь позивача суму основного боргу у розмірі 186 104, 25 грн., що підтверджується платіжним дорученням. (а.с.40)

5. Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Відповідно до частини 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до ст. 655 зазначеного кодексу, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і платити за нього певну грошову суму.

Матеріали справи свідчать, що 16.09.2015 року між позивачем (продавцем) та відповідачем (покупцем) укладено договір №16/02 купівлі-продажу (далі - Договір). (а.с. 10-16)

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 663 ЦК України, передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

На виконання умов укладеного договору продавець передав, а покупець прийняв у власність майно, зазначене в Додатку №1 до Договору. (а.с. 12-16)

07.05.15р. відповідач сплатив на користь позивача 30 000,00 грн.

10.12.14р. відповідач сплатив на користь позивача 200 000,00 грн..

08.12.14р. відповідач сплатив на користь позивача 500 000,00 грн..

28.10.14р. відповідач сплатив на користь позивача частину у розмірі 1000 000,00 грн.; 05.02.15р. відповідач сплатив на користь позивача частину в розмірі 100 000,00 грн., що підтверджується копіями банківських виписок. (а.с. 17-23)

Всього відповідачем сплачено на користь позивача 1 830 000,00 грн.

Відповідно до 2.3 Договору покупець зобовязується в строк до 01 жовтня 2014 року провести повну оплату за Договором у розмірі 2 016 104, 25 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зобовязання щодо повної та своєчасної оплати товару виконав частково, у звязку з чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 186 104,25 грн.

30.12.15р. відповідачем сплачено на користь позивача суму основного боргу у розмірі 186 104, 25 грн., що підтверджується платіжним дорученням. (а.с.40)

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором ( ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України ).

Згідно змісту ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, про що зазначено в ст. 625 ЦК України.

Відповідно до п.3.1 Договору покупець несе відповідальність перед продавцем за затримку розрахунку по сплаті суми, передбаченої за продаж майна в розмірі 1% від суми, що не сплачена ним, що буде нарахована на залишок несплаченої суми за кожен день прострочення.

Позивачем нараховано до сплати відповідачу пеню за період з 01.10.14р. по 14.12.15р. у розмірі 171 875, 67 грн., 3% річних за період з 01.10.14р. по 14.12.15р. у розмірі 14 476, 10 грн., а також інфляційні за період з жовтня 2014 року по листопад 2015 року у розмірі 165 636, 88 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних за період з 01.10.14р. по 14.12.15р., судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача розміру 3% річних за період з 02.10.2014р. по 14.12.2015р. на суму 14 310,40 грн., оскільки при здійсненні розрахунку 3% річних позивачем зараховано до періодів прострочення дні проведення оплат відповідачем.

Крім того, розмір інфляційних втрат у розмірі 165 636,88 грн. є обґрунтованим та вірно розрахованим.

Щодо стягнення пені.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В силу ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Частиною 6. ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що період нарахування штрафних санкцій за прострочку виконання зобовязань припиняється через шість місяців з дня, коли зобовязання повинно було бути виконаним, тобто з 01.11.2014р. по 30.04.2015р. Відтак, розмір пені становить - 97 961,33 грн.

За умовами пункту 2.3 Договору покупець зобовязується в строк до 01 жовтня 2014 року провести повну оплату за Договором у розмірі 2 016 104, 25 грн.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції вірно визначив період нарахування пені з 02.10.2014р. по 02.04.2015р. але не навів розрахунку пені з зазначенням періодів та з урахуванням часткового погашення боргу.

В результаті перерахунку пені встановлено, що її розмір складає 97 965,89 грн., зокрема по періодам:

З 02.10.14р. по 27.10.14р. - 35 903,23 грн. (сума заборгованості 2016104,25 грн);

З 28.10.14р. по 07.12.14р. 30 622,32 грн. (сума заборгованості 1016104,25 грн);

З 08.12.14р. по 09.12.14р. 791,83 грн. (сума заборгованості 516104,25 грн);

З 10.12.14р. по 04.02.15р. 13 821,98 грн. (сума заборгованості 316104,25 грн);

З 04.02.15р. по 02.04.15р. 16 826,53 грн. (сума заборгованості 216104,25 грн).

За вищевказаних обставин, рішення суду підлягає зміні в звязку з невірним розрахунком суми пені, що підлягає стягненню, тобто з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Судові витрати у справі слід покласти на сторони відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ВІТА 2000" - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2016 року у справі №904/10930/15 змінити, виклавши другу частину резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ВІТА 2000" (51230, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Голубівка, вул. Леніна, буд.10; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СНП-УКРАЇНА" (49000, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна ОСОБА_2. буд.15-А, кімн.29; ) суму 97 965,89 грн. - пені, 14 310, 40 грн. - 3% річних, 165 636, 88 грн. - інфляційних, 6 961,31 грн. судового збору.»

В іншій частині рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2016 року у справі №904/10930/15 - залишити без змін.

Судові витрати за апеляційне оскарження покласти на обидві сторони порівну.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СНП-УКРАЇНА" (49000, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна ОСОБА_2. буд.15-А, кімн.29; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ВІТА 2000" (51230, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Голубівка, вул. Леніна, буд.10; ) суму судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 439,26 грн.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати накази по справі.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України на протязі 20 днів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.Л. Величко

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Чус