РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016Справа №910/32068/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Комплекс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройреконструкція"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Борисенко О.М. - за довіреністю від 09.12.2015р.;

від відповідача: не з'явились.

В судовому засіданні 10 лютого 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Комплекс" (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройреконструкція" (відповідач) про стягнення 140 539,78 грн. основного боргу, 44 972,73 грн. інфляційних втрат, 3 280,55 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов'язань за Договором № 25 про виготовлення та поставку товару від 28.05.2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2015 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі №910/32068/15. Розгляд справи призначено на 25.01.2016 року.

25.01.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду.

В судове засідання, призначене на 25.01.2016 року, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав усні пояснення, відповів на запитання суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва віл 25.01.2016 року відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 10.02.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.05.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бетон Комплекс» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стройреконструкція» (замовник) укладено Договір № 25 про виготовлення та поставку товару (надалі - Договір або Договір поставки), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов'язується відповідно до умов договору виготовити, поставити і передати у власність замовника збірні залізобетонні елементи для об'єкту «Будівництво каналізаційних очисних споруд», розташованого за адресою: Київська область, м. Бориспіль, що вказані в Специфікації (Додаток № 2) до договору (товар), а замовник зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість відповідно до умов договору.

Пунктом 4.3. Договору сторони погодили, що терміни поставки, зазначені в Графіку поставки (Додаток № 3). Перша партія товару може бути поставлена не раніше ніж через 10 календарних днів після отримання від замовника технічного завдання. Товар поставляється тільки за умови сплати грошових коштів замовником згідно графіку фінансування (Додаток № 4).

Ціна договору на момент підписання договору визначається сумою протоколу погодження договірної ціни (Додаток № 2) (п. 5.1. Договору поставки).

Відповідно до Протоколу-Специфікації погодження відпускної ціни на товар (Додаток № 2) загальна вартість товару складає 710 532,48 грн.

Додатком № 4 сторони погодили наступний графік фінансування: 29.05.2014 року - 497 372,73 грн., 18.06.2014 року - 213 159,75 грн.

На виконання умов Договору поставки позивачем поставлено відповідачу товар на суми 41 515,44 грн. та 117 308,78 грн. за накладними № 17962 від 14.07.2014 року та № 17961 від 15.07.2014 року відповідно.

Позивач стверджує, що через неналежне виконання відповідачем умов Договору № 25 про виготовлення та поставку товару від 28.05.2014 року щодо оплати поставленого товару, у останнього виникло зобов'язання оплатити 140 539,78 грн. основного боргу, 44 972,73 грн. інфляційних втрат, 3 280,55 грн. 3% річних.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Статтею 174 Господарського кодексу передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі статтею 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом. Якщо майново-господарське зобов'язання виникає між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами, зобов'язаною та управненою сторонами зобов'язання є відповідно боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав, поставив відповідачеві товар, проте останнім зобов'язання щодо оплати такого товару порушено, у зв'язку із чим станом на день розгляду спору заборгованість відповідача складає 140 539,78 грн.

Враховуючи те, що строк оплати вартості товару відповідно до Графіку фінансування настав, приймаючи до уваги, те що доказів оплати товару станом на день розгляду справи відповідачем не надано, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з останнього на користь позивача заборгованість за Договором № 25 про виготовлення та поставку товару від 28.05.2014 року в розмірі 140 539,78 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення 44 972,73 грн. інфляційних втрат, 3 280,55 грн. 3% річних, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат позивача, суд, з урахуванням умов Договору, фактичних обставин справи, дійшов висновку про правильність такого розрахунку в частині стягнення 3 280,55 грн. 3% річних за період з 01.03.2015 року по 09.12.2105 року. Однак, позовна вимога про стягнення інфляційних втрат, підлягає задоволенню в розмірі 43 693,60 грн. за наступним розрахунком.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
01.03.2015 - 30.11..781.31143693.60184233.38

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙРЕКОНСТРУКЦИЯ" (02099, м. Київ, вулиця Ялтинська, будинок 5-Б, ідентифікаційний код 35660415) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕТОН КОМПЛЕКС" (04074, м. Київ, вулиця Резервна, будинок 8, ідентифікаційний код 04012164), грошові кошти: 140 539,78 грн. (сто сорок тисяч п'ятсот тридцять дев'ять гривень 78 копійок) основного боргу, 43 693,60 грн. (сорок три тисячі шістсот дев'яносто три гривні 60 копійок) інфляційних втрат, 3 280,55 грн. (три тисячі двісті вісімдесят гривень 55 копійок) 3% річних та 2 812,71 грн. (дві тисячі вісімсот дванадцять гривень 71 копійка) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Копію даного рішення направити відповідачу у справі № 911/32068/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 29.02.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало