ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2016 р.Справа № 916/2658/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.,

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 30.03.2016р.:

від позивача за первісним позовом: ОСОБА_2, за довіреністю;

від відповідача за первісним позовом: ОСОБА_3, за довіреністю;

від третьої особи відповідача: не зявились;

від третьої особи позивача-1: не зявились;

від третьої особи позивача-2: не зявились;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Дельта Банк

на рішення господарського суду Одеської області

від 11 грудня 2015 року

по справі №916/2658/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк

до відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Ріверленд

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_5 акціонерного товариства Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1. Національного Банку України в особі головного управління НБУ по м. Києву і Київській області

2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 20.06.2013р. №ВКЛ-2009993/1/S-7

та за зустрічним позовом ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Ріверленд

до Публічного акціонерного товариства Дельта Банк

про визнання іпотеки припиненою за іпотечним договором

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 30.03.2016р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.12.2015р. по справі №916/2658/15 (головуючий суддя Волков Р.В., судді: Щавинська Ю.М., Шаратов Ю.А.) відмовлено в задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Ріверленд за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Національного Банку України в особі головного управління НБУ по м. Києву і Київській області та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 20.06.2013р. №ВКЛ-2009993/1/S-7, задоволено зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Ріверленд до Публічного акціонерного товариства Дельта Банк про визнання іпотеки припиненою за іпотечним договором, визнано припиненою іпотеку за іпотечним договором №ВКЛ-2009993/1/S-7 від 20.06.2013р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованим в реєстрі за № 839, який укладено між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк та ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Ріверленд", з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк на користь ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Ріверленд" стягнуто 1218,00 грн. судового збору.

Вказаним рішенням встановлено, що відповідач виступав майновим поручителем ОСОБА_5 акціонерного товариства "Білгород-Дністровський комбінат хлібпродуктів" за іпотечним договором, який укладено в забезпечення зобовязань за договором кредитної лінії № ВКЛ-2009993/1 від 19.06.2013р. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015 р. по справі № 910/11426/15 припинено зобовязання за договором кредитної лінії ВКЛ-2009993/1/S-7 від 19.06.2013р., укладеним між ПАТ „Дельта Банк" та ОСОБА_5 акціонерним товариством "Білгород-Дністровський комбінат хлібпродуктів" (зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку ст.601 ЦК України), відтак, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Дельта Банк про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 20.06.2013р. №ВКЛ-2009993/1/S-7, з урахуванням ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, задоволенню не підлягають. Крім того, оскільки правовідносини за основним зобовязанням кредитним договором припинені, то правовідносини, що виникли за похідним зобовязанням іпотечним договором також припиняються, у звязку з чим зустрічна позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Публічне акціонерне товариство Дельта Банк, в якій позивач за первісним позовом просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Дельта Банк про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 20.06.2013р. №ВКЛ-2009993/1/S-7 задовольнити у повному обсязі та відмовити ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Ріверленд у задоволенні зустрічних позовних вимог, мотивуючи це тим, що оскаржуване рішення є безпідставним та необґрунтованим, оскільки не відповідає нормам чинного законодавства та дійсним обставинам справи з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

16.03.2016р. від ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Ріверленд до Одеського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким відповідач за первісним позовом не погоджується з її доводами, просить відмовити Публічному акціонерному товариству Дельта Банк у задоволенні вказаної апеляційної скарги.

Також, 16.03.2016р. від ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Ріверленд до Одеського апеляційного господарського суду надійшло клопотання про залишення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Дельта Банк без розгляду, оскільки позивачем за первісним позовом при поданні апеляційної скарги не сплачено судовий збір у встановленому законодавством розмірі.

25.03.2016р. від Національного Банку України до Одеського апеляційного господарського суду надійшли пояснення у справі.

Представники третіх осіб в судове засідання 30.03.2016р. не зявились, про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень від 17.03.2016р.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Дельта Банк, заслухавши представників позивача та відповідача, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що рішення першої інстанції слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2015 р. між ПАТ „Дельта Банк" та ОСОБА_5 акціонерним товариством "Білгород-Дністровський комбінат хлібпродуктів" укладено Договір кредитної лінії № ВКЛ-2009993/1 від 19.06.2013р. (кредитний договір), відповідно до умов якого ОСОБА_7 надав Позичальнику грошові кошти у тимчасове кредитування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 1140000,00 доларів США зі сплатою плати за користування кредитом у розмірі 14% річних у доларах США та 22% річних у гривнях з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 02.11.2013р. на умовах, визначених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між Банком та ТОВ "Ріверленд" (Іпотекодавець) 20.06.2013р. укладено іпотечний договір № ВКЛ-2009993/1/S-7, за умовами якого в іпотеку передано нежитлові будівлі. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно за номером 1385220, реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 6.

Як свідчать матеріали справи, з метою часткового погашення заборгованості за кредитним договором № ВКЛ-2009993/1 від 19.06.2013р., ОСОБА_7 звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про звернення стягнення за іпотечним договором ВКЛ-2009993/1/S-7.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Положеннями ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1 ст.1048 Цивільного кодексу України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до п.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч.1 ст.7 Закону України „Про іпотеку від 05.06.2003 р. № 898-IV (із змінами) за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України „Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України „Про іпотеку звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Порядок та право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки врегульоване ст.38 Закону України „Про іпотеку.

Приймаючи рішення про відмову у задоволені первісного позову та задовольняючи зустрічну позовну заяву, місцевий господарський суд виходив з того, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015р. у справі № 910/11426/15, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 25.11.2015р., встановлено, що протягом січня - лютого 2015 року до ПАТ «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів» перейшло право вимагати від ПАТ «Дельта Банк» сплати грошових коштів на підставі договорів відступлення права вимоги за договорами банківських рахунків, укладених між ПАТ «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів» та гр. ОСОБА_8 (договір № 260115 від 26.01.2015 р.), ОСОБА_9 (договір № 1202001 від 12.02.2015 р.), ОСОБА_7 (договір № 1202002 від 12.02.2015 р.), ОСОБА_10 (договір № 1202003 від 12.02.2015 р.), ОСОБА_11 (договір № 2502004 від 27.02.2015 р.), ОСОБА_12 (договір № 2502005 від 25.02.2015 р.), ОСОБА_13 (договір № 2502005 від 25.02.2015 р.), ОСОБА_14 (договір № 2502006 від 25.02.2015 р.), за умовами яких позивач за зустрічним позовом став новим кредитором ПАТ «Дельта Банк» на загальну суму 13125616,24 доларів США, про що ПАТ «Дельта Банк» були надіслані відповідні повідомлення про зміну кредитора у зобовязаннях.

В подальшому ПАТ «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів» направив на адресу ПАТ «Дельта Банк» заяву № 517 від 27.02.2015 р. та № 518 від 28.02.2015р. про припинення зобовязань зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку статті 601 Цивільного кодексу України. З урахуванням того, що вимоги ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором та відповідні вимоги ПАТ «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів» за договорами відступлення прав вимоги є зустрічними, є однорідними (грошовими), відповідні заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог були направлені на адресу ПАТ «Дельта Банк» до дати введення в ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації, з огляду на огляду на наведені обставини, оцінюючи наявні у справі докази в сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що односторонній правочин, вчинений ПАТ «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів» щодо припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог є таким, що відповідає приписам статті 601 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим зобов'язання ПАТ «Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів» за договором кредитної лінії № ВКЛ-2009993/1 від 19.06.2013 р. щодо повернення суми кредитної заборгованості - є такими, що припинились з 28.02.2015 року.

За положеннями ст.35 Господарського процесуального Кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п.2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського процесуального кодексу України від 26.12.2011 р. № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обставини, встановлені Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015р. по справі № 910/11426/15, мають преюдиційне значення та не потребують доказуванню при розгляді даної справи.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що основне зобов'язання ПАТ Білгород-Дністровський комбінат хлібопродуктів за договором кредитної лінії № ВКЛ-2009993/1 від 19.06.2013р. щодо повернення суми кредитної заборгованості припинилося, а відтак припинилось й зобов'язання за іпотечним договором від 20.06.2013р. №ВКЛ-2009993/1/S-7 у розумінні ст.ст. 546, 574, 575 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Колегія суддів не приймає до уваги посилань скаржника про те, що у постанові Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015р. у справі № 910/11426/15 предметом розгляду були вимоги стосовно іпотечного договору № ВКЛ-2009993/1S-3 від 20.06.2013р., тоді як предметом даної справи є вимоги за іпотечним договором від 20.06.2013р. №ВКЛ-2009993/1/S-7, оскільки вказаною постановою припинено саме основне зобовязання за договором кредитної лінії № ВКЛ-2009993/1 від 19.06.2013р., отже, рішення господарського суду Одеської області по даній справі в частині припинення зобовязань за іпотечним договором від 20.06.2013р. №ВКЛ-2009993/1/S-7, які мають похідний характер, є законним та обґрунтованим.

Апеляційний господарський суд відхиляє клопотання ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю Ріверленд про залишення апеляційної скарги без розгляду у звязку зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги не в повному обсязі, оскільки відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 за №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може, зокрема, стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів ч.ч. 1-4 ст. 49 ГПК України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" статтю 5 Закону України "Про судовий збір" ("Пільги щодо сплати судового збору") викладено у новій редакції.

Пунктом 3.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 за №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», зокрема, зазначено, якщо платник судового збору був звільнений від обов'язку сплачувати судовий збір (до 01.09.2015р.), то у випадку подання зазначених скарг та заяв після зазначеної дати розмір судового збору визначається залежно від ставки судового збору, яку мав би сплатити платник до 01.09.2015р. за відсутності у нього пільги щодо сплати такого збору.

Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Відповідно до вимог пп.1 п.2 ч.2 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент звернення з позовом ), за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру підлягав сплаті судовий збір у розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Згідно з пп. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції яка набрала чинності з 01.09.2015р.) ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України Про судовий збір за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.

Тобто, у випадку оскарження судового рішення, прийнятого як за результатом розгляду первісного позову, так і за результатом розгляду зустрічного позову, судовий збір за подання апеляційної скарги у відповідній справі сплачується за ставкою, встановленою як для всіх самостійних вимог за первісним позовом, так одночасно й за ставкою для вимог за зустрічним позовом.

Враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний господарський суд зазначає, що судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Одеської області від 11.12.2015р. становить 81727,8 грн.

На момент звернення з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п.22 ч.1. ст.5 Закону України "Про судовий збір", однак, з 01.09.2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 року N 484-VIII, а саме, викладено ст. 5 Закону у новій редакції, згідно якої уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не включені до переліку осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи часткову сплату скаржником судового збору на суму 2679,60 грн., колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Публічного акціонерного товариства Дельта Банк недоплачену суму судового збору в розмірі 79 048,20 грн.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Дельта Банк слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 11.12.2015р. по справі №916/2658/15 без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 11.12.2015р. по справі №916/2658/15 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Дельта Банк () в дохід Державного бюджету (Отримувач коштів - Управління Державної казначейської служби України у м. Одеса, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38016923; банк отримувача - ГУДКС України в Одеській області; код банку отримувача (МФО) 828011; Рахунок отримувача 2002; Код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір в сумі 79048,2 грн. за апеляційний розгляд справи.

Доручити господарському суду Одеської області видати наказ із зазначенням відповідних реквізитів.

Повний текст постанови підписаний 04.04.2016р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Гладишева Т.Я.

Суддя Головей В.М.