ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2016 р.Справа № 922/1132/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Сіріус - 1", м. Харків 3- я особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Центральна об*єднана податкова інспекція м.Харкова головного управління державної фіскальної служби у Харківській області м.Харків.
до Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" м.Київ Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ Хрещатик" ОСОБА_1
про усунення перешкод користування майном
за участю сторін:

позивача - ОСОБА_2

першого відповідача - ОСОБА_3

другого відповідача - не з*явився

третя особа -ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ТОВ «Сіріус 1» до ПАТ «КБ «Хрещатик» м. Харків; Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ; третя особа Центральна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, м. Харків, про усунення перешкод користування майном, встановив наступне.

В квітні 2016 року Позивач звернувся до господарського суду з вимогою про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобовязання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" ОСОБА_1 перерахувати до державного бюджету України податки та збори на загальну суму 20500000,00 грн. (двадцять мільйонів пятсот тисяч гривень 00 коп.) за платіжними дорученнями товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріус 1» від 01.04.2016 року за №№ 131 -148, №№ 174-176 з податку на додану вартість; №№ 149-166, 172,173 з податку на прибуток. Свої вимоги обґрунтовує порушенням відповідачем 1 строків здійснення розрахунків, передбачених договором банківського рахунку юридичної особи, а також вимог чинного законодавства, внаслідок чого відповідачем 1 не було здійснено перерахування відповідних сум до державного бюджету, що призвело до порушення прав та інтересів не лише позивача, а й третьої особи отримувача цих платежів. Також, у звязку із запровадженням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з 05.04.2016 року тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» заявляє відповідні вимоги до відповідача 2, як до уповноваженої особи банку на період дії тимчасової адміністрації.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Перший відповідач проти заявлених вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог з посилання на ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та дію мораторію на задоволення будь-яких вимог кредиторів у звязку із запровадженням у ПАТ «КБ «Хрещатик» тимчасової адміністрації.

Представник третьої особи позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали господарської справи, судом встановлено наступне, так 25.11.2013 року між ПАТ «КБ «Хрещатик» в особі Харківського регіонального відділення (відповідач - 1) та ТОВ « Сіріус 1» (позивач) було укладено договір № 1198 банківського рахунку юридичної особи з наступними змінами та доповненнями (Договір), відповідно до якого позивачу було відкрито поточний рахунок у національній валюті України гривні за №1198.

Протягом дії вказаного договору відповідач - 1 здійснював обслуговування рахунку позивача відповідно до його умов. Даний договір є підставою для виникнення у його сторін прав та обов'язків, визначених цим договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч.7 ст.193 ГК України).

В силу ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно ст.341 ГК України, розрахункові операції банків спрямовані на забезпечення взаємних розрахунків між учасниками господарських відносин, а також інших розрахунків у фінансовій сфері. Установи банків забезпечують розрахунки відповідно до законодавства та вимог клієнта, на умовах договору на розрахункове обслуговування.

Статтею 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Отже за усіх обставин позивач є власником грошових коштів на рахунку, яким він володіє, і його право власності в силу ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України, є непорушним.

Частинами1ст.1068 ЦК України визначено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Стаття 1074 ЦК України встановлює, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку , не допускається , крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Підставою звернення позивача до суду з даним позовом стало невиконання відповідачем - 1 умов договору та порушення правових норм, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами в силу укладення між ними договору банківського рахунку, та встановлюють заборону на обмеження права позивача розпоряджатися своїми грошовими коштами на власний розсуд.

Так, позивачем, як клієнтом ПАТ «КБ «Хрещатик» 01.04.2016 року було надано відповідачеві 1 платіжні доручення №№131-148, 174-176, 149-166, 172, 173 на оплату податку на додану вартість та податку на прибуток за березень 2016 року на загальну суму 20500000,00 грн. (двадцять мільйонів пятсот тисяч гривень 00 копійок).

Відповідно до умов п.2.1.4. ст. 2 Договору банківського рахунку юридичної особи банк зобовязався своєчасно здійснювати розрахункові операції клієнта (позивача) відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів НБУ.

Відповідно до п. 8.1. ст. 8 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Операційним часом, відповідно до п. 1.22) вказаного Закону вважається частина операційного дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього ж робочого дня.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

Так, відповідно до п.3.1. Договору банківського рахунку за несвоєчасне (не пізніше наступного операційного дня після отримання відповідного документа) чи неправильне списання з вини Банку суми з рахунку Клієнта, Банк несе відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Операційним днем, відповідно до п. 1.21) ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» вважається - частина робочого дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання та можна, за наявності технічної можливості, здійснити їх обробку, передачу та виконання. Тривалість операційного дня встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах.

Таким чином, списання грошових коштів з рахунку позивача за наданими ним платіжними дорученнями від 01.04.2016 року повинно було відбутися або в цей же день, або наступного робочого операційного дня, тобто 04.04.2016 року, чого відповідач 1 не здійснив без пояснення причини такого невиконання своїх зобовязань. Тобто, відповідач - 1, прийнявши платіжні доручення від свого клієнта, не завершив банківську операцію з переказу коштів банку отримувача .

Відповідно до Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу.

При цьому і в день надходження платіжних доручень від позивача, і наступного операційного дня жодних обмежень щодо здійснення розрахунково-касового обслуговування клієнтів банку чи інших обмежень на переказ коштів, встановлених НБУ, не існувало. За таких обставин, суд обґрунтовано приходить до висновку , що порушення банком порядку зарахування до бюджету та державних цільових фондів податків і зборів при пред'явленні платником податків до установи банку платіжних доручень у встановлений законом строк, є виною банку.

Це, зокрема, випливає із п.22.4 ст. 22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», яка встановлює, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним :для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Таким чином, банківська операція з перерахування податкових платежів до бюджету з моменту надання позивачем платіжних доручень та прийняття їх банком вважається завершеною для позивача, а зобов`язання з оплати виконаним.

Відповідно до п. 32.1. ст. 32 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» Банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

Крім того, неналежне виконання обовязків відповідачем -1 по переказу грошових коштів за дорученням позивача призвело до порушення інтересів державної установи в особі контролюючого органу, оскільки Державний бюджет України не отримав належні платежі.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач 1, розпочавши процедуру переказу грошових коштів за платіжними дорученнями позивача (оскільки прийняв їх до виконання і не повернув платнику), безпідставно, у порушення зобовязань за Договором банківського рахунку, а також вимог чинного законодавства України не завершив переказ вказаних коштів та не перерахував їх банку отримувача.

Вимоги позивача до відповідача - 2 обумовлені наступними обставинами.

Так, 05.04.16 р. відповідно до постанови Правління Національного банку України від №234 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення № 463 про запровадження з 05.04.16 р. тимчасової адміністрації у ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» строком на один місяць до 04.05.2016 року. Уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" призначено працівника Фонду ОСОБА_1.

З моменту запровадження тимчасової адміністрації банку всі правовідносини, що виникають (виникли) між банком та клієнтами регулюються виключно нормами ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, відповідно до п.1. ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Тобто, наслідком запровадження тимчасової адміністрації банку є, у тому числі, передача всіх повноважень органів управління банку уповноваженій особі (особам) Фонду.

Відповідно до п. 5. Ст. 36 вказаного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку);

Згідно з п.5-4) ст. 2 вказаного Закону кредитором визнається юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобовязань.

Аналіз положень ст.ст.190, 509 ЦК України свідчить, що майновим зобов'язанням є зобов'язання боржника передати кредитору майно (річ, сукупність речей, майнові права та обов'язки) або сплатити певну грошову суму на підставах, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Проте, внаслідок укладення договору про відкриття банківського рахунку, між сторонами склалися правовідносини з надання послуг, а не майнові зобов'язання, оскільки відповідач - 1 не зобов'язаний сплати позивачу свої гроші або передати своє майно, він зобов'язаний надати послугу.

Разом з цим стаття 37 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає повноваження уповноваженої особи Фонду. Так, відповідно до п.1 вказаної статті уповноважена особа Фонду має правовчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку, а також, відповідно до п.3 цієї ж статті має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Аналізуючи вищенаведені норми закону, суд приходить до висновку, що дія мораторію на задоволення майнових вимог кредиторів, що передбачено п.5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не розповсюджується на правовідносини, які виникли у позивача та відповідача 1 (та існують між позивачем та відповідачем 2), оскільки у даному випадку мова не йде про виконання майнового зобовязання банком, мова йде про завершення розпочатої банком на законних підставах процедури переказу коштів їх отримувачу . За обставин коли:

- Позивач завершив операцію з перерахування грошових коштів до Державного бюджету України з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника (01.04.2016р.);

- Відповідачем 1 розпочато та не завершено операцію по переказу коштів позивача за умови відсутності у банку будь-яких обмежень на здійснення такої операції і строк на виконання якої сплив 04.04.2016 року, тобто до запровадження тимчасової адміністрації (05.04.2016р.);

- Відповідач 2 з 05.04.2016р. набув всіх повноважень органів управління банком на період дії тимчасової адміністрації та при цьому має право продовжувати здійснення банком будь-який операцій, відповідальність за невиконання відповідачем 1 зобовязання по зарахуванню грошових коштів за платіжними дорученнями позивача до Державного бюджету України покладається на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (як уповноважену особу банку).

Приймаючи рішення, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача щодо зобовязання Фонду, як уповноваженої особи банку, фактично продовжити (завершити) банківську операцію з перерахування до Державного бюджету податків та зборів за платіжними дорученнями, наданими позивачем до банківської установи до запровадження тимчасової адміністрації.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1,2,33,44,75, 82-84 ГПК України, ст.341 ГК України, ст. ст. 190,509, 526,530,1066,1068,1074 ЦК України, ст. ст. 8,22,32 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. ст. 2, 36, 37ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" ОСОБА_1 (Адреса: 01032, м. Київ, б-р Шевченка, 33-Б) усунути перешкоди у користуванні майном - грошовими коштами, що належать на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю «Сіріус 1»( м. Харків, вул.Космічна,26 к.416 № 7801 в ПАТ "УкрСиббанк" МФО 351005 ) та перерахувати до державного бюджету України податки та збори на загальну суму 20500000,00 грн. (двадцять мільйонів пятсот тисяч гривень 00 коп.) за платіжними дорученнями товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріус 1» від 01.04.2016 року за №№ 131 -148, №№ 174-176 з податку на додану вартість; №№ 149-166, 172,173 з податку на прибуток.

3. Стягнути солідарно з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" ОСОБА_1 (01032, м. Київ, б-р Шевченка, 33-Б) та Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ХРЕЩАТИК" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 8а, МФО 321024, ) до Державного бюджету України 1378,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання та підписання повного тексту рішення апеляційної скарги через Господарський суд Харківської області.

Повне рішення складено 15.04.2016 р.

Суддя ОСОБА_5