РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016Справа №911/576/16

За позовом Комунального підприємства «Київпастранс» в особі відокремленого підрозділу - Служби колії

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-німецька компанія «Біос»

про стягнення 1458 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Рощахівська-Чантурідзе С.А. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року з господарського суду Київської області за підсудністю до господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства «Київпастранс» в особі відокремленого підрозділу - Служби колії до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-німецька компанія «Біос» про стягнення 1458 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, всупереч умовам укладеного між ним і позивачем договору № 06/74-13 від 29.04.2013 купівлі акумуляторних батарей непридатних для використання за призначенням, поставив відповідачеві відпрацьовані АКБ загальною вагою 0,54 тонни для подальшої утилізації, що підтверджується актом приймання відпрацьованих АКБ №541 від 20.12.2013 на загальну суму 1944 грн., однак відповідач отриманий товар оплатив лише частково, на суму 486 грн., внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 1458 грн.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 1458 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Відповідач присутність повноважного представника у судовому засіданні не забезпечив, відзив на позовну заяву не надав, хоча про час та місце проведення судового засідання був сповіщений у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.04.2013 між Комунальним підприємством «Київпастранс» (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українсько-німецька компанія «Біос» (далі - відповідач, покупець) укладено договір купівлі акумуляторних батарей, непридатних для використання за призначенням № 06/74-13, згідно з умовами якого замовник поставляє (передає), а виконавець екологічних робіт приймає та оплачує відпрацьовані акумуляторні батареї, не придатні для використання за призначенням.

Відповідно до п.2.1 Договору розрахунки за вилучені відпрацьовані АКБ проводяться згідно затверджених виконавцем тарифів, відповідно до Додатку №1 до договору, який є невід'ємною частиною договору.

Виходячи зі змісту п.2.3 Договору, оплата проводиться за фактом поставки на протязі 10 (десяти) банківських днів, та водночас, при наявності всіх документів на поставку від замовника. Форма оплати: безготівковий розрахунок (п.2.2 Договору).

На виконання умов договору позивач передав відповідачеві відпрацьовані АКБ, що підтверджується Актом про приймання відпрацьованих АКБ для подальшої утилізації №541 від 20.12.2013, відповідно до якого замовник передав, а виконавець прийняв відпрацьовані АКБ загальною вагою 0,54 тонни на суму 1944 грн., однак відповідач поставлений товар оплатив лише частково, в зв'язку з чим утворилася заборгованість в сумі 1458 грн.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Положеннями ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Факт існування заборгованості належним чином підтверджений матеріалами справи. Доказів погашення відповідачем заборгованості сторонами не надано.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору в сумі 1378 грн. покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-німецька компанія «Біос» (03127, м. Київ, просп. 40-Річчя Жовтня, буд. 100/2; ідентифікаційний код 34804547) на користь Комунального підприємства «Київпастранс» в особі відокремленого підрозділу - Служби колії (04070, м. Київ, Набережне шосе, 2; ідентифікаційний код 31725604) 1458 (одна тисяча чотириста п'ятдесят вісім) грн. заборгованості та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 11.04.2016

Суддя Я.В. Маринченко