РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2016Справа №910/33118/15

За позовом Приватного підприємства "Стратонік"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Король М.І. - за довіреністю від 17.11.2015р.;

Запольська Н.Ю. - за довіреністю від 17.11.2015р.;

від відповідача: Головенко Н.В. - за довіреністю від 22.12.2015р.

В судовому засіданні 03 лютого 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

В грудні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного підприємства «Стратонік» (позивач) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (відповідач) про стягнення 49 908,10 грн. втрат від інфляції та 4 014,25 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов'язань щодо сплати страхового відшкодування за Договором добровільного страхування майна суб'єктів господарської діяльності та відповідальності перед третіми особами № 11/1146945/1012/14 від 28.01.2014 року та за рішенням Господарського суду міста Києва від 28.01.2014 року у справі № 910/1783/15-г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2016 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/33118/15. Розгляд справи призначено на 03.02.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року у справі № 910/1783/15-г встановлено, що 28.01.2014 року між Приватним підприємством "СТРАТОНІК" та приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПРОВІДНА" укладено Договір добровільного страхування майна суб'єктів господарської діяльності та відповідальності перед третіми особами № 11/1146945/1012/14 (далі - Договір), відповідно до якого відповідач зобов'язався у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у порядку і на умовах, визначених Договором, а Позивач зобов'язався сплатити страховий платіж у визначений цим Договором строк.

11.02.2014 року відбулося залиття приміщення позивача, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 2/34 з системи каналізації, що підтверджується висновком комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва "Печерськжитло" від 20.03.2014 р. №18-360/4з (Додаток № 7).

Відповідно до п. 6.2.4. Договору під впливом рідини слід розуміти знищення (пошкодження) застрахованого майна внаслідок витікання рідини не за призначенням із стаціонарних систем водопостачання, каналізації. Отже, внаслідок залиття приміщення настав страховий випадок.

Згідно з п. 12.1. Договору розмір страхового відшкодування за пошкоджене, знищене або втрачене застраховане майно визначається у розмірі прямих (реальних) збитків позивача внаслідок настання страхового випадку, який, згідно п. 12.3.3. Договору, визначається у розмірі поточної вартості витрат на відновлення застрахованого майна до стану, у якому воно перебувало безпосередньо перед настанням страхового випадку. Визначення витрат на відновлення здійснюється з вирахуванням зносу частин, вузлів, агрегатів та деталей, що замінюються в процесі ремонту. Розмір зносу визначається на підставі акту (висновку) експертизи, проведеної суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідачем перераховано на користь позивача 39 318,92 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку.

Відповідно до п. 13.1 Договору та ст. 25 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування здійснюється на підставі страхового акту Страховика та заяви Страхувальника. Страховий акт складають аварійні комісари, особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до умов договору виплата страхового відшкодування здійснюється впродовж 5 робочих днів з дня страхового акта.

З метою встановлення точного розміру завданих збитків позивачу внаслідок залиття приміщення 11.02.2014 року, ухвалою господарського суду міста Києва від 01.04.2015 року у справі № 910/1783/15-г призначено судову будівельно-технічну та товарознавчу експертизи.

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №8270 від 05.08.2015 року відновна вартість застрахованого майна (приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 2/34) станом на 11.02.2014 року - дату настання страхового випадку фактично відповідає розміру майнових збитків (матеріальної шкоди) складала (з урахуванням ПДВ): 80 306,40 грн.

Згідно з Висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 30.07.2015 року №8267 розмір майнових збитків (матеріальної шкоди) з урахуванням фізичного зносу майна до настання страхового випадку, що завдано застрахованому майну (меблям), яке знаходиться в приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 2/34 внаслідок його залиття, станом на 11.02.2014 р. - дату настання страхового випадку, складає 56 110,00 грн.

За таких підстав, відповідач, з врахуванням часткової оплати в розмірі 39 318,92 грн., зобов'язаний сплатити позивачеві страхове відшкодування в розмірі 97 097,48 грн.

Зазначеним рішенням суду частково задоволено позовні вимоги Приватного підприємства «Стратонік», стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд.25, ) на користь приватного підприємства «Стратонік» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд.2/34, ) 97 097 (дев'яносто сім тисяч дев'яносто сім) грн 48 коп - страхове відшкодування, 11 242 (одинадцять тисяч двісті сорок дві) грн 03 коп - пені, 2 166 (дві тисячі сто шістдесят шість) грн 80 коп - витрат по сплаті судового збору та 24 391 (двадцять чотири тисячі триста дев'яносто одна) грн 45 коп - витрати за проведення експертизи.

Доказів оскарження відповідного судового рішення суду не представлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено порушення зобов'язання щодо сплати страхового відшкодування за Договором добровільного страхування майна суб'єктів господарської діяльності та відповідальності перед третіми особами № 11/1146945/1012/14 від 28.01.2014 року та з виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.01.2014 року у справі № 910/1783/15-г, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього 49 908,10 грн. втрат від інфляції та 4 014,25 грн. 3% річних.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Згідно зі статтею 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом. Якщо майново-господарське зобов'язання виникає між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами, зобов'язаною та управненою сторонами зобов'язання є відповідно боржник і кредитор.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Крім того, п. 5.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що господарським судам необхідно мати на увазі, що за приписом частини п'ятої статті 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим (наприклад, у зв'язку з прийняттям судового рішення про стягнення суми попередньої оплати в зв'язку з недопоставкою продукції), відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Відповідно до п. 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Однак водночас слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються. При цьому обов'язок сплатити суму неустойки (штрафу, пені) за невиконання зобов'язання не є зобов'язанням в розумінні положень частини першої статті 509 ЦК, а отже відсутні підстави і для застосування до цих правовідносин статті 625 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року у справі № 910/1783/15-г, яке набрало законної сили 03.11.2015 року, встановлено, що 28.01.2014 року між Приватним підприємством "СТРАТОНІК" та приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПРОВІДНА" укладено Договір добровільного страхування майна суб'єктів господарської діяльності та відповідальності перед третіми особами № 11/1146945/1012/14, відповідно до якого відповідач зобов'язався у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у порядку і на умовах, визначених Договором, а Позивач зобов'язався сплатити страховий платіж у визначений цим Договором строк.

11.02.2014 року відбулося залиття приміщення позивача, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 2/34 з системи каналізації.

З метою встановлення точного розміру завданих збитків позивачу внаслідок залиття приміщення 11.02.2014 року, ухвалою господарського суду міста Києва від 01.04.2015 року у справі № 910/1783/15-г призначено судову будівельно-технічну та товарознавчу експертизи.

Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №8270 від 05.08.2015 року відновна вартість застрахованого майна (приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 2/34) станом на 11.02.2014 року - дату настання страхового випадку фактично відповідає розміру майнових збитків (матеріальної шкоди) складала (з урахуванням ПДВ): 80 306,40 грн.

Згідно з Висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 30.07.2015 року №8267 розмір майнових збитків (матеріальної шкоди) з урахуванням фізичного зносу майна до настання страхового випадку, що завдано застрахованому майну (меблям), яке знаходиться в приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 2/34 внаслідок його залиття, станом на 11.02.2014 р. - дату настання страхового випадку, складає 56 110,00 грн.

За таких підстав, відповідач, з врахуванням часткової оплати в розмірі 39 318,92 грн., зобов'язаний сплатити позивачеві страхове відшкодування в розмірі 97 097,48 грн.

Судом частково задоволено позовні вимоги Приватного підприємства "Стратонік", стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА" (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд.25, ) на користь приватного підприємства "Стратонік" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд.2/34, ) 97 097 (дев'яносто сім тисяч дев'яносто сім) грн 48 коп - страхове відшкодування, 11 242 (одинадцять тисяч двісті сорок дві) грн 03 коп - пені, 2 166 (дві тисячі сто шістдесят шість) грн 80 коп - витрат по сплаті судового збору та 24 391 (двадцять чотири тисячі триста дев'яносто одна) грн 45 коп - витрати за проведення експертизи.

Разом з цим, доказів виконання зобов'язання з оплати 97 097,48 грн. страхового відшкодування, яке виникло в результаті страхової події 11.02.2014 року, та цієї ж суми за рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2015 року у справі № 910/1783/15-г відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, який було надано позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість такого розрахунку, у зв'язку із чим з відповідача підлягає стягненню 49 908,10 грн. втрат від інфляції (за період з серпня 2014 року по листопад 2015 року) та 4 014,25 грн. (за період з 16.07.2014 року по 01.12.2015 року) 3% річних.

Судові витрати позивача, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІДНА" (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 25, ідентифікаційний код 23510137) на користь Приватного підприємства "СТРАТОНІК" (01103, м. Київ, вулиця Кіквідзе, будинок 2/34, ідентифікаційний код 24374277), грошові кошти: 49 908,10 грн. (сорок девять тисяч дев'ятсот вісім гривень 10 копійок) інфляційних втрат, 4 014,25 грн. (чотири тисячі чотирнадцять гривень 25 копійок) 3% річних та 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 11.04.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало