КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2016 р. Справа№ 911/4684/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Чорної Л.В.

Дідиченко М.А.

секретар судового засідання Білак В.Ю.

за участю представників:

від позивача: Бахмут Л.М. - за довіреністю оформленою належним чином, Козирь Т.О. - за довіреністю оформленою належним чином;

від відповідача: Левченко М.В. - за довіреністю оформленою належним чином;

від третьої особи: Оксимчук А.О. - за довіреністю оформленою належним чином,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рено"

на рішення Господарського суду Київської області від 21.12.2015р.

у справі № 911/4684/14 (суддя Конюх О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рено"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг"

про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рено" про звернення стягнення на предмет іпотеки , передане за іпотечним договором №6711/0807 від 20.08.2007р., і яке складається з будівлі та споруди (льох-овочесховище та побутове приміщення), загальною площею 573,1 кв.м., разом із земельною ділянкою загальною площею 1,3968 га (кадастровий номер :01:048:0046), що розташовані у Київській області, м. Ірпінь, смт. Гостомель, вул. Радгоспна, 34, шляхом визнання права власності за Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та кредит", в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг" за кредитними договорами на загальну суму 17 194 676,83 доларів США та 151 902,26 грн.

Визнати за ним право власності на предмет іпотеки позивач просив за ціною, яка визначена на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. З одночасним визнанням за ним права власності на нерухомість, Позивач просив припинити право власності на це майно у іпотекодавця.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням позичальником забезпечених іпотекою зобов'язань по поверненню кредиту та сплати процентів за його користування Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг" в загальній сумі 17 194 676,83 доларів США та 151 902,26 грн., відповідно, що за курсом НБУ станом на 01.07.2014р. становило 202 799 731,65 грн.

В обґрунтування позову позивач надав, зокрема, кредитні договори №44-01-07 від 20.07.2014р., №45-01-07 від 20.08.2007р., №02-01-10 від 01.04.2010р. (із змінами та доповненнями) та укладений 20.08.2007р. між сторонами по справі іпотечний договір №6711/0807.

З цих підстав, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг" за кредитними договорами (із змінами та доповненнями) звернути стягнення на предмет іпотеки - шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та кредит".

Рішенням Господарського суду Київської області від 21.12.2015р. у справі № 911/4684/14 позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись із мотивами та висновками суду першої інстанції , Товариство з обмеженою відповідальністю "Рено" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило повністю скасувати рішення Господарського суду київської області від 21.12.2015р. по справі №911/4684/14 та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

У доводах апеляційного оскарження апелянт посилався на неповне встановлення судом обставин справи адже , що грошові зобов'язання позичальника (ТОВ «Агрохолдинг») за договорами кредиту є припиненими, а оскільки іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов'язання, забезпеченого заставою, то рішення господарського суду було винесено необґрунтовано.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2016р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2016р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рено" у складі колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В., прийнято до провадження та призначено до розгляду на 24.02.2016р.

05.02.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаної з нею справи.

05.02.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від третьої особи надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаної з нею справи.

23.02.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому його представник просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 24.02.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці та перебуванням судді Смірнової Л.Г. на лікарняному, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Дідиченко М.А.

24.02.2016р. у судовому засіданні колегією суддів оголошено перерву до 02.03.2016р.

02.03.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких його представник зазначав, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення першої інстанції - без змін.

02.03.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення, в яких його представник просив апеляційний суд відмовити відповідачу в задоволенні клопотання про зупинення провадження в даній справі.

02.03.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від третьої особи надійшло додаткове обґрунтування до клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаної з нею справи.

02.03.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло додаткове обґрунтування до клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаної з нею справи.

02.03.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від третьої особи надійшли додаткові письмові пояснення та докази у справі.

Подані докази третьої особи не обґрунтовані не можливістю їх подачі до суду першої інстанції, з цих підстав в силу ч.1 ст. 101 ГПК України не приймаються судом апеляційної інстанції.

02.03.2016р. у судовому засіданні колегією суддів оголошено перерву до 06.04.2016р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.04.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Чорна Л.В., Дідиченко М.А.

06.04.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на додаткові пояснення ТОВ «Агрохолдинг» та додаткове обґрунтування до клопотання про зупинення провадження у даній справі.

06.04.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Розглянувши заявлені відповідачем та третьою особою без самостійних вимог на предмет спору клопотання про зупинення провадження у даній справі, судова колегія не знайшла підстав для їх задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Таким чином, необхідною передумовою для зупинення провадження у справі мають бути обставини, що унеможливлюють її розгляд по суті заявлених позовних вимог до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом з одночасним існуванням об'єктивної неможливості вирішення спору без встановлення відповідних обставин справи і фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, які розглядаються іншим судом та не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Аналогічна правова підстава наведена Вищим господарським судом України, викладена у п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Під неможливістю розгляду даної справи Вищий господарський суд розуміє неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

З урахуванням того, що до участі у спорі про звернення стягнення на предмет іпотеки у даній справі залучено як позичальника, так і майнового поручителя, обставини виконання позичальником зобов'язань перед банком - кредитором та наявності в останнього підстав для задоволення його грошових вимог за рахунок вартості іпотечного майна складає предмет судового дослідження у даному спорі, а отже господарський суд самостійно має встановити ті обставини, на які посилаються сторони.

Отже, наведені у клопотанні відповідача доводи про зупинення провадження у справі є надуманими і тому не підлягають задоволенню, оскільки апеляційним господарським судом не встановлено неможливості розгляду даної справи до вирішення іншої справи № 910/32727/15 за позовом ТОВ «Агрохолдинг» до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання припиненими грошових зобов'язань.

06.04.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

06.04.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

06.04.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від третьої особи надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи.

Вирішуючи вказані клопотання про відкладення та продовження строку розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у їх задоволенні, оскільки в силу ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а відкладення лише призведе до необґрунтованого затягування судового процесу.

Таким чином, підстави про неможливість розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рено" по суті за матеріалами справи - відсутні.

У судовому засіданні 06.04.2016р. представники позивача проти доводів апеляційного оскарження заперечували, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Представник відповідача, з яким погоджувалася третя особа, доводи апеляційного оскарження підтримав, просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доводи представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 20.08.2007р. між Відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" (банк) та ТОВ "Агрохолдинг" (позичальник) укладено договір №44-01-07, (надалі Кредитний договір-1).

За умовами вказаного договору банк відкриває позичальнику кредитну лінію на загальну суму 500 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами за ставкою 17,5% річних та з терміном повернення кредитних ресурсів до 14.08.2008р.

В подальшому, сторонами вносились зміни та доповнення до Кредитного договору 1, шляхом укладення до нього додаткових угод №1 від 01.02.2008р., №2 від 18.02.2008р., №3 від 30.04.2008р., №4 від 11.08.2008р., №5 від 01.10.2008р., №6 від 09.10.2008р., №7 від 29.12.2008р., №8 від 01.07.2009р., №9 від 25.08.2009р., №10 від 23.12.2009р., №11 від 19.11.2010р., №12 від 14.09.2012р., №13 від 18.02.2013р., №14 від 14.03.2013р., №15 від 03.07.2013р., №16 від 30.10.2013р., №17 від 06.12.2013р., №18 від 18.12.2013р., №19 від 11.02.2014р., №20 від 25.02.2014р., №21 від 13.03.2014р., №22 від 01.04.2014р., №23 від 10.04.2014р., №24 від 30.04.2014р., №25 від 06.05.2014р., №26 від 29.05.2014р., №27 від 27.06.2014р.

Пунктом 1.1. Кредитного договору-1 (в редакції додаткової угоди №27 від 27.06.2014р.) банк відкриває позичальникові невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 2 310 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти до 29.06.2018р. згідно з графіком погашення кредиту (додаток №8) і сплатити за користування кредитними коштами проценти.

Відповідно п. 3.1. Кредитного договору-1 (в редакції додаткової угоди від 27.06.2014р. №27) позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами у валюті кредиту за процентними ставками: 10% річних за період по 29.06.2018р. (для заборгованості, що обліковується на рахунку 2004), 12,70% річних за період з 30.10.2013р. по 29.06.2018р. (для заборгованості, що обліковується на рахунку 2006) та 25,4% річних за період з 29.06.2018р. по дату фактичного повернення кредитних коштів, а також у випадку порушення строків повернення коштів.

Згідно п. 3.4. Кредитного договору 1 (в редакції додаткової угоди від 27.06.2014р. №27) зазначено, що нарахування і сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник сплачує проценти в строк з 26-го числа кожного місяця та не пізніше за останній робочий день кожного місяця. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно). Позичальник сплачує відсотки, нараховані за користування кредитними коштами за період з 26 травня 2013р. по 25 жовтня 2013р. включно, щомісячно за наступним графіком: до 30.09.2014р. включно - 19 302,51 доларів США. Сплата відсотків, нарахованих за період з 26.02.2014р. по 25.06.2014р. включно, а також відсотків, які будуть нараховані за період з 26.06.2014р. по 25.10.2014р., здійснюються з січня 2015р. по травень 2015р. щомісячно рівними частинами не пізніше останнього робочого дня кожного місяця. Позичальник сплачує проценти за останній звітний період (тобто звітний період, в якому настає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту.

20.08.2007р. між Відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та ТОВ "Агрохолдинг" укладено договір №45-01-07 (надалі- Кредитний договір-2), за умовами якого банк відкриває позичальнику кредитну лінію на загальну суму 17000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами за ставкою 17,5% річних та з терміном повернення кредитних ресурсів до 17.08.2012р.

В подальшому, сторонами вносились зміни та доповнення до Кредитного договору-2, шляхом укладення до нього додаткових угод №1 від 24.10.2007р., №2 від 01.02.2008р., №3 від 18.02.2008р., №4 від 30.04.2008р., №5 від 16.07.2008р., №6 від 11.08.2008р., №7 від 01.10.2008р., №8 від 09.10.2008р., №9 від 05.02.2009р., №10 від 01.07.2009р., №11 від 25.08.2009р., №12 від 23.12.2009р., №13 від 19.11.2010р., №14 від 14.09.2012р., №15 від 18.02.2013р., №16 від 03.07.2013р., №17 від 30.10.2013р., №18 від 069.12.2013р., №19 від 18.12.2013р., №20 від 13.02.2014р., №21 від 25.02.2014р., №22 від 14.03.2014р., №23 від 01.04.2014р., №24 від 15.04.2014р., №25 від 30.04.2014р., №26 від 15.05.2014р., №27 від 29.05.2014р.

Пунктом 1.1. Кредитного договору-2 (в редакції додаткової угоди від 18.02.2013р. №15) банк відкриває позичальникові не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 5 870 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти до 18.12.2014р. і сплатити за користування кредитними коштами проценти.

Згідно п.п. 3.1., 3.3. Кредитного договору-2 (в редакції додаткової угоди від 18.02.2013р. №15) позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами у валюті кредиту за процентними ставками: 10,0% річних за період з дня проведення реструктуризації кредитної заборгованості до терміну повернення кредиту; 20,0% річних за період з терміну повернення кредиту, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом.

Розрахунок процентів здійснюється за період користування кредитними коштами з моменту списання кредитних коштів з позикового рахунку позичальника до моменту повернення коштів на позичковий рахунок позичальника. Розрахунок процентів за день видачі здійснюється як за повний день, а за день повернення не здійснюється. Розрахунок процентів здійснюється виходячи з 360 днів в році, в місяці - за календарем.

Згідно п. 3.4. Кредитного договору-2 (в редакції додаткової угоди №27 від 29.05.2014р.) нарахування і сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник сплачує проценти в строк з 26 числа кожного місяця та не пізніше за останній робочий день кожного місяця. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно). Позичальник сплачує відсотки, нараховані за користування кредитними коштами за період з 26.05.2013р. по 31.10.2013р. включно, щомісячно за наступним графіком: до 30.06.2014р. - 103 172,55 доларів США. Сплата відсотків, які нараховані за період з 26.02.2014р. по 205.05.2014р. включно, здійснюється в термін до 30.06.2014р. включно. Позичальник сплачує проценти за останній звітний період (тобто звітний період, в якому настає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту.

01.04.2010р. між ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" та ТОВ "Агрохолдинг" укладено кредитний договір №02-01-10, (надалі Кредитний договір-3), за умовами якого банк надає позичальнику кредит на загальну суму 13 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування за відсотковою ставкою 22% річних та з терміном остаточного повернення кредитних ресурсів до 30.04.2010р.

В подальшому, сторонами вносились зміни та доповнення до Кредитного договору-1, шляхом укладення до нього додаткових угод №1 від 30.04.2010р., №2 від 28.05.2010р., від 02.11.2010р., №3 від 13.11.2010р.,№ 4 від 25.01.2011р., №5 від 11.09.2012р., №6 від 14.09.2012р., №7 від 18.02.2013р., №8 від 03.07.2013р., №9 від 30.10.2013р., №10 від 06.12.2013р., №11 від 18.12.2013р., №12 від 25.02.2014р., №13 від 14.03.2014р., №14 від 01.04.2014р., №15 від 24.04.2014р., №16 від 30.04.2014р., №17 від 15.05.2014р., №18 від 29.05.2014р.

Згідно п. 1.1. Кредитного договору-3 (в редакції додаткової угоди від 18.02.2013р. №7) банк відкриває позичальникові невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 8 170 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії з кінцевим строком погашення до 30.06.2018р. і сплатити за користування кредитними коштами проценти.

Пунктами 3.1., 3.3. Кредитного договору-3 (в редакції додаткової угоди №7 від 18.02.2013р.) позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними коштами у валюті кредиту за процентними ставками: 10,0% річних за період з 11.09.2012р. до терміну повернення кредиту; у разі порушення позичальником строків погашення кредиту згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії 20,0% річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання за кредитом згідно з вищевказаним графіком, за період часу з моменту непогашення кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом; 20,0% річних за період з терміну повернення кредиту. А також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом.

Розрахунок процентів здійснюється за період користування кредитними коштами з моменту списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення коштів на позичковий рахунок позичальника. Розрахунок процентів за день видачі здійснюється як за повний день, а за день повернення не здійснюється. Розрахунок процентів здійснюється виходячи з 360 днів в році, в місяці - за календарем.

Відповідно п. 3.4. Кредитного договору-3 (в редакції додаткової угоди від 29.05.2014р. №18) визначено, що нарахування і сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Позичальник сплачує проценти в строк з 26 числа кожного місяця та не пізніше за останній робочий день кожного місяця. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно). Позичальник сплачує відсотки, нараховані за користування кредитними коштами за період з 26.05.2013р. по 31.10.2013р. включно, щомісячно за наступним графіком: до 30.06.2014р. включно - 1 474 208,61 доларів США. Сплата відсотків, які нараховані за період з 26.02.2014р. по 25.05.2014р. включно, здійснюється в термін до 30.06.2014р. включно. Позичальник сплачує проценти за останній звітний період (тобто звітний період, в якому настає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі змісту частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Колегією суддів встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за Кредитними договорами та надав третій особі (позичальнику за Кредитними договорами) кредитні кошти, а саме: 2 310 000,00 доларів США за Кредитним договором-1, 5 870 000,00 доларів США за Кредитним договором-2 та 8 170 000,00 доларів США за Кредитним договором-3, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками по особовому рахунку позичальника.

Позичальник - ТОВ "Агрохолдинг" зазначав, що фактично кредитування здійснювалося в гривнях , кошти надавалися для фінансування закупки, монтажу обладнання, реконструкції розподільчого центру та поповнення обігових коштів.

Поряд з цим позичальник стверджував, що кошти, отримані в іноземній валюті, у подальшому продавалися Банком на міжбанківському ринку, а позичальник отримував еквівалент в гривні від продажу іноземної валюти, який використовував у своїй господарській діяльності.

З наведеного позичальник робить висновок, що отримані від продажу Банком валюти у гривні кошти не можна вважати кредитними коштами, отриманими позичальником на виконання кредитних договорів, і відносини , які склалися між Банком та позичальником , є відмінними від кредитних , і становлять самостійні правовідносини безпроцентної позики із строком повернення, визначеним моментом пред'явлення вимоги.

З такими доводами погодитися неможна .

З банківських виписок по особовому рахунку позичальника, з його письмових вказівок банку випливає, що для мети кредитування банк виконував свої зобов'язання у валюті , передбаченій договором, тобто у доларах США , зараховуючи на особовий рахунок позичальника вказану валюту, а саме: 2 310 000,00 доларів США за Кредитним договором-1, 5 870 000,00 доларів США за Кредитним договором-2 та 8 170 000,00 доларів США за Кредитним договором-3.

Проте, на письмову вимогу позичальника із його згоди банк продавав валюту на міжбанківських торгах і отримані кошти перераховував за вказівкою позичальника.

Встановлені обставини спростовують доводи про припинення між банком та позичальником зобов'язань за кредитними договорами і як наслідок припинення зобов'язань іпотекодавця перед банком.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач вказував, що позичальник вимоги Кредитних договорів щодо обов'язку сплачувати проценти за користування кредитними коштами та забезпечити повернення кредиту в строк, визначений кредитними договорами, згідно графіків належним чином та в повному обсязі не виконав, що підтверджується представленими банківськими виписками по рахунку ТОВ "Агрохолдинг".

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до пп. 2.1.1 п. 2.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затверджене постановою правління Національного банку України №566 від 30.12.1998р. (зі змінами та доповненнями), є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Правління Національного банку України №254 від 18.06.2003р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України №559/7880 від 08.07.2003р., визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції та їх обов'язкові реквізити.

Залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій.

До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування, належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Пунктом 5.1 глави 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Доказом наявності заборгованості у спорах, що виникають з кредитних відносин, є первинний бухгалтерський документ у формі виписки банку по рахунку позичальника, де відображаються усі операції, які відбуваються з коштами.

Отже, банківські виписки по рахунку ТОВ "Агрохолдинг", є належними доказами в розумінні ст. ст. 33-34 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують факт здійснення господарських операцій між банком та позичальником, виконання банком у повному обсязі своїх зобов'язань за Кредитними договорами (із змінами та доповненнями), надання третій особі/позичальнику кредитних коштів у відповідних розмірах та не виконання останнім своїх грошових зобов'язань за зазначеними Кредитними договорами (із змінами та доповненнями).

Згідно ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Зі змісту частини 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Нормами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Так у відповідності із ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно частини 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Перевіривши правильність запропонованого позивачем розрахунку згідно представлених банківських виписок, враховуючи умови Кредитних договорів (із змінами та доповненнями) та динаміку грошових відносин сторін (здійснення часткових погашень, щоденне збільшення періоду прострочення), колегією суддів встановлено, що станом на 12.08.2015р. загальна заборгованість ТОВ "Агрохолдинг" перед ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" за Кредитними договорами (із змінами та доповненнями) становить еквівалент 420 250 062,77 грн., а саме:

- заборгованість за Кредитним договором-1 складає 2 717 550,65 доларів США та 338 413,07 грн., що згідно курсу НБУ станом на 12.08.2015р. в загальній сумі складає 58 416 682,66 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 2 310 000,00 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на 12.08.2015р. складає 49 368 280,50 грн.), заборгованість за нарахованими відсотками - 407 550,55 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на 12.08.2015р. складає 8 709 989,09 грн.), пеня за несвоєчасне повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами у розмірі 338 413,07 грн.;

- заборгованість за Кредитним договором-2 складає 7 192 605,81 доларів США та 3 393 225,26 грн., що згідно курсу НБУ станом на 12.08.2015р. в загальній сумі становить 157 110 359,96 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 5 870 000,00 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на 12.08.2015р. складає 125 450 998,50 грн.), заборгованість за нарахованими відсотками 1 322 605,81 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на 12.08.2015р. складає 28 266 136,20 грн.), пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами 3 393 225,26 грн.;

- заборгованість за Кредитним договором-3 (із змінами та доповненнями) складає 9 522 115,55 доларів США та 1 220 651,57 грн., що згідно курсу НБУ станом на 12.08.2015р. в загальній сумі становить 204 723 020,15 грн., з яких: заборгованість за основним бором 8 170 000,00 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на 12.08.2015р. складає 174 605 563,50 грн.), заборгованість за нарахованими відсотками 1 352 115,55 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на 12.08.2015р. складає 28 896 805,08 грн.), пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами 1 220 651,57 грн.

Зважаючи на те, що Позичальник доказів належного виконання своїх грошових зобов'язань за Кредитними договорами не представив, доводів позивача не спростував, станом на 12.08.2015р. загальна заборгованість ТОВ "Агрохолдинг" перед ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" за вищезазначеними Кредитними договорами становить еквівалент у 420 250 062,77 грн.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

20.08.2007р. між Відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" (іпотекодержатель) та ТОВ "Рено" (іпотекодавець) укладено Іпотечний договір №6711/0807 (Договір іпотеки), згідно якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому майно: будівлі та споруди (льох-овочесховище, літера К, площею 422,2 кв.м.; побутове приміщення, літера Б, площею 150,9 кв.м.) загальною площею 573,1 кв.м., що знаходяться за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, смт Гостомель, вул. Радгоспна, 34, та належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на будівлі виданого 12.12.2001р. Виконавчим комітетом міської ради міста Ірпінь на підставі рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради №297 від 06.11.2001р., зареєстрованого у Ірпінському бюро технічної інвентаризації 12.12.2001р., записаний у реєстрову книгу №2-47 за реєстровим №191 (відповідно до відомостей, викладених у Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого комунальним підприємством Київської обласної ради "Ірпінське бюро технічної інвентаризації" №15313148 від 20.07.2007р., вказані будівлі та споруди мають загальну площу 573,1 кв.м. та реєстраційний номер 8354721); земельну ділянку площею 1,3968 гектарів, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, смт Гостомель, вул. Радгоспна, 34, якій присвоєно кадастровий номер 321094590:01:048:0046, цільове призначення земельної ділянки - обслуговування нежитлових будівель та споруд. Право власності на земельну ділянку належить іпотекодавцю на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ №515010, виданого Гостомельською селищною радою 15.12.2005р. на підставі рішення 48 сесії 4 скликання Гостомельської селищної ради №967-48-IV від 27.09.2005р., акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №18.

В подальшому, сторонами вносились зміни та доповнення до Договору іпотеки, шляхом укладення договорів про внесення змін до нього №1 від 01.02.2008р., №2 від 18.02.2008р., №3 від 11.08.2008р., №4 від 29.12.2008р., №5 від 24.07.2009р., №6 від 31.03.2010р., від 18.09.2012р., від 16.09.2013р., від 07.11.2013р.

Умовами Договору іпотеки передбачено, що зазначений предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих позичальнику за:

- договором про невідновлювальну кредитну лінію №45-01-07 від 20.08.2007р., на суму 5 870 000,00 доларів США, строком до 18.12.2014р., а також сплати процентів за користування кредитними ресурсами за процентними ставками: 10,00% річних за період з дня проведення реструктуризації кредитної заборгованості до терміну повернення кредиту; 20,00% річних за період з терміну повернення кредиту, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом, а також комісійної винагороди, неустойки за цим договором або за Кредитним договором-2, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за вищезазначеними договорами, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет застави, в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог;

- договором про невідновлювальну кредитну лінію №44-01-07 від 20.08.2007р., на суму 2 335 000,00 доларів США строком до 30.06.2014р., а також сплати процентів за користування кредитними ресурсами за процентними ставками: за користування кредитними коштами, які обліковуються на рахунках обліку залишку заборгованості по кредиту - 10,00% річних за період з дня проведення реструктуризації кредитної заборгованості до строку повернення кредиту, 12,70% річних за період з 30.10.2013р. до строку повернення кредиту; 25,40% річних за період з терміну повернення кредиту, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом, а також комісійної винагороди, неустойки за цим договором або за Кредитним договором 1, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за вищезазначеними договорами, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет застави, в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог;

- договором про невідновлювальну кредитну лінію №02-01-10 від 01.04.2010р. на суму 8 170 000,00 доларів США строком до 30.062018р., а також сплати процентів за користування кредитними ресурсами за процентними ставками: а) 10,00% річних за період з 11.09.2012р. до терміну повернення кредиту; b) у разі порушення заставодавцем стоків погашення кредиту згідно з Графіком зниження ліміту кредитної лінії (додаток №1 до Кредитного договору 3) 20,00% річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання за кредитом згідно з вищевказаним графіком, за період часу з моменту непогашення кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості за кредитом; с) 20,00% річних за період з терміну повернення кредиту, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом, а також комісійної винагороди, неустойки за цим договором або Кредитним договором 3, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за вищезазначеними договорами, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет застави, в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог (пункт 2 Договору іпотеки в редакції договору про внесення змін від 07.11.2013р.).

Умовами Договору іпотеки передбачено, що:

- іпотекодержатель має право: звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані чи будуть виконані неналежним чином (пункт 7.4.3 Договору іпотеки); за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, відповідно до чинного законодавства України, погасити наявну заборгованість боржника за основним зобов'язанням, а також проценти за користування кредитними ресурсами, комісійну винагороду за основним зобов'язанням, неустойку за цим договором або за основним зобов'язанням, збитки, завдані про строчкою платежів за вищезазначеними договорами, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки (пункт 7.4.6 Договору іпотеки); достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання будь-яких умов основних зобов'язань, у тому числі, але не обмежуючись переліченим нижче, у разі несвоєчасної чи неповної сплати платежів, несвоєчасного повернення суми основних зобов'язань, в тому числі кредиту, процентів. Комісійної винагороди, неустойки. Право звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває також, якщо іпотекодержатель, відповідно до основних зобов'язань (Кредитних договорів), заявить боржнику вимогу повернути кредит та сплатити проценти, комісійну винагороду до настання строку, зазначеного у Основних зобов'язаннях (Кредитних договорах), а боржник не виконає зазначене зобов'язання (пункт 7.4.8. Договору іпотеки);

- звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору (пункт 8 Договору іпотеки);

- за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотеко держателя: за рішенням суду (пункт 10.1 Договору іпотеки); у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (пункт 10.2. Договору іпотеки); згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в підпункті 10.3.1. цього пункту договору (пункт 10.3. Договору іпотеки), а саме: продаж іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку" (підпункт 10.3.1. пункту 10.3. Договору іпотеки).

Договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою І.А. від 20.08.2007р. та зареєстрований у реєстрі за №307.

Статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначено статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначене, у зв'язку з невиконанням позичальником умов Кредитних договорів, позивач 17.07.2014р. та 18.07.2014р. звернувся до відповідача з вимогою №9-242200/11751 та вимогою (повідомленням) №9-242200/11769 (отримані відповідачем 01.08.2014р. та 22.07.2014р.), в яких повідомив останнього про наявність порушення основного зобов'язання, в забезпечення якого, зокрема, був укладений Договір іпотеки, та вимагав усунути порушення, шляхом погашення заборгованості за Кредитним договором в повному обсязі (копії вимог наявні в матеріалах справи).

Позивач звернувся до господарського суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки з відповідача - ТОВ "Рено" шляхом визнання права власності на нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості позичальника - ТОВ "Агрохолдинг" за Кредитними договорами, яка станом на 12.08.2015р. складає 420 250 062,77 грн., у зв'язку із порушенням третьою особою умов основного зобов'язання за Кредитними договорами (із змінами та доповненнями до них), виконання яких було забезпечено Договором іпотеки, та неналежним виконанням відповідачем умов Договору іпотеки та Кредитних договорів.

Згідно ч.2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У даній справі відповідач мав довести відсутність підстав для звернення стягнення на предмет застави. Утім, доводи позивача ним не були спростовані, відтак, відповідач повинен відповідати перед банком своїм майном, яке є предметом іпотеки і знаходиться у відповідача у володінні.

Положеннями ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.

Частиною 1 ст. 11 Закону України "Про іпотеку" визначено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно п. 10 Договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателем на умовах іпотечного договору.

Згідно п. 11.3.1. Договору іпотеки задоволення вимог здійснюється шляхом прийняття/набуття іпотекодержателем предмету іпотеки у власність, в рахунок виконання зобов'язань по основному зобов'язанню, в порядку, визначеному ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

Пунктом 8 частини 1 ст. 346 ЦК України передбачено, що однією із підстав припинення права власності є звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до частини п'ятої ст. 33 Закону України "Про іпотеку" якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно до частини третьої ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Верховний Суд України в листі від 01.02.2015р. "Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна" наголошував, що не береться до уваги початкова ціна предмета іпотеки, визначена в договорі, оскільки набуття права власності на предмет іпотеки здійснюється за дійсною вартістю на момент такого набуття.

Відповідно до висновку експерта №671/15-42/18154/18155/15-42 від 27.11.2015р., виконаного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що дійсна вартість нерухомого майна розташованого за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, смт. Гостомель, вул. Радгоспна, 34, та належить на праві власності ТОВ "Рено" станом на 06.11.2015р. складає в загальній сумі 15 140 625,00 грн., а саме: вартість будівель та споруд (льох-овочесховище (літ.К) та побутове приміщення (літ.Б) становить 8 982 720,00 грн.; вартість земельної ділянки 1,3968 га (кадастровий номер :01:048:0046), цільове призначення - для обслуговування нежитлових будівель та споруд становить 6 157 905,00 грн.

З таких підстав, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

В свою чергу, скаржник не спростував висновків суду першої інстанції.

Тож підлягають задоволенню позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, вартістю 15 140 625,00 грн., шляхом визнання на нього права власності за Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та кредит" з одночасним припиненням такого ж права у Товариства з обмеженою відповідальністю "Рено" в рахунок часткового погашення заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохолдинг" перед Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та кредит" яка станом на 12.08.2015р. складає 420 250 062,77 грн., у зв'язку з чим апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рено" на рішення Господарського суду Київської області від 21.12.2015р. у справі № 911/4684/14 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рено" на рішення Господарського суду Київської області від 21.12.2015р. у справі № 911/4684/14 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 21.12.2015р. у справі № 911/4684/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/4684/14 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.В. Чорна

М.А. Дідиченко