ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 р. Справа № 909/72/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фрич М. М., секретар судового засідання Вакалюк А. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства

"Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк",

пров. Шевченка, 12,м. Київ,01001

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Живиця"

вул. Заводська,4,смт. Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область

про стягнення заборгованості по кредитному договору №7 від 04.08.2010 р. та кредитному договору №8 від 04.08.2010 р., нараховану за період з 06.02.2013 р. по 18.01.2016 р., на загальну суму 810 573,36 доларів США (гривневий еквівалент за курсом НБУ станом на 18.01.2016 р. - 19 764 178,62 грн.) та 5 123 058,18 грн.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, (довіреність №09-32/712 від 23.12.15);

від відповідача: ОСОБА_2 - представник, (довіреність б/н від 22.02.2016 р.); ОСОБА_3 - голова правління, (наказ №45 від 11.09.2015 р.).

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" подало позов до Публічного акціонерного товариства "Живиця" про стягнення заборгованості по кредитному договору №7 від 04.08.2010 р. та кредитному договору №8 від 04.08.2010 р., нараховану за період з 06.02.2013 р. по 18.01.2016 р., на загальну суму 810 573,36 доларів США (гривневий еквівалент за курсом НБУ станом на 18.01.2016 р. - 19 764 178,62 грн.) та 5 123 058,18 грн.

Ухвалою суду від 26.01.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі і призначено розгляд справи на 11.02.2016 року. Ухвалою суду від 11.02.2016 року відкладено розгляд справи на 25.02.2016 року. В судовому засіданні судом оголошено перерву у розгляді справи на 15.03.2016 року, про що представників сторін було повідомлено. Ухвалою суду від 15.03.2016 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 05.04.2016 року. В судовому засіданні 05.04.2016 року судом оголошено перерву у розгляді справи до 07.04.2016 року, про що представники сторін були повідомлені. В судовому засіданні 07.04.2016 року судом оголошено перерву у розгляді справи до 08.04.2016 року, про що представники сторін були повідомлені.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задоволити. Представник відповідача проти позовних вимог заперечив згідно підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (взх.№4703/16 від 05.04.2016) та додаткових пояснень (вх.№4903/16 від 07.04.2016).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив таке.

Згідно кредитного договору про відкриття кредитної лінії №7 від 04.08.2010 року укладеного між публічним акціонерним товариством "Акціонерним комерційним промислово-інвестиційний банк" та ПАТ "Живиця", відповідачу надано кредит в сумі 2000 000 грн., терміном погашення 14 вересня 2012 року та згідно кредитного договору про відкриття кредитної лінії №8 від 04.08.2010 року укладеного між публічним акціонерним товариством "Акціонерним комерційним промислово-інвестиційний банк" та ПАТ "Живиця", відповідачу надано кредит в сумі 270 000 доларів США, з терміном погашення 14 вересня 2012 року, на поповнення обігових коштів та на інші виробничі потреби. У відповідності з умовами кредитних договорів погашення кредиту повинно здійснюватися у відповідності із графіком.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2013 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" до публічного акціонерного товариства "Живиця" та товариства з обмеженою відповідальністю "Живиця плюс" про стягнення заборгованості за кредитними договорами в сумі 318 078, 28 дол. США та 1 456 626,56 грн. (по кредитному договору №7 за період з моменту виникнення заборгованості по 05.02.2013 року та по кредитному договору №8 з моменту виникнення заборгованості по 04.08.2010 року) - задоволено.

За словами позивача вказаним рішенням, а також постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.07.2013 року встановлено, що позивач надав відповідачу кредит в сумі 2000 000 грн. (згідно кредитного договору №7) та 270 000 дол. США (згідно кредитного договору №8).

Як вбачається з позовної заяви заборгованість відповідача за період з 04.08.2010 року по 18.01.2016 року складає:

за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №7 від 04.08.2010 року - 5 123 058 грн. 18 коп., з яких: 1 514 562 грн. 68 коп. - прострочені відсотки за користування кредитом; 1 000 767 грн. 91 коп. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту; 1 006 877 грн. 44 коп. - пеня за несвоєчасну сплату суми відсотків; 706 016 грн. 92 коп. - індекс інфляції за простроченим кредитом; 707 401 грн. 15 коп. - індекс інфляції за простроченими відсотками; 103 265 грн. 64 коп. - 3% річних по простроченому кредиту; 84 166 грн. 44 коп. - 3% річних по прострочених відсотках;

за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №8 від 04.08.2010 року - 810 573,36 дол. США, з яких: 331 373, 13 дол. США - прострочені відсотки за користування кредитом; 218 949,31 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату суми кредиту; 219 396,63 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату суми відсотків; 22 592,59 дол. США - 3% річних по простроченому кредиту; 18 261,70 дол. США - 3% річних по прострочених відсотках.

Позивач вказав у своїх вимогах, що сума заборгованості в розмірі 810 573,36 дол. США в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 18.01.2016 р. - 19 764 178,62 грн.

25.02.2016 року через канцелярію суду від відповідача поступила заява про застосування строків позовної давності (вх.№2561/16 від 25.02.2016 року). Згідно вказаної заяви відповідач просить суд застосувати позовну давність до вимог: про стягнення пені за прострочення тіла кредиту по договору №7 від 04.08.2010 року за період з 05.02.2013 року по 25.01.2015 року; про стягнення пені за прострочення сплати процентів по кредитному договору №7 від 04.08.2010 року за період з 05.02.2013 року по 25.01.2015 року; про стягнення пені за прострочення тіла кредиту по договору №8 від 04.08.2010 року за період 05.02.2013 року по 25.01.2015 року; про стягнення пені за прострочення сплати процентів по кредитному договору №8 від 04.08.2010 року за період з 05.02.2013 року по 25.01.2015 року.

Крім того, 05.04.2016 року від відповідача поступив відзив на позовну заяву (вх.№4703/16 від 05.04.2016). Стосовно стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №7 від 04.08.2010 року у своєму відзиві відповідач вказує на те, що позивачем не доведено підстав для застосування процентів за неправомірне користування кредитом. Разом з тим, відповідач просить суд зменшити розмір пені на 90% і при цьому додав висновок (звіт) про аудит фінансової звітності.

За твердженнями відповідача ст.625 ЦК України не підлягає застосуванню при стягненні 3 % річних, оскільки, на думку відповідача, фактично буде мати місце притягнення відповідача до відповідальності двічі на одне й те ж порушення.

Що стосується стягнення за договором про відкриття кредитної лінії №8 від 04.08.2010 року відповідач вказав, що стягнення пені в іноземній валюті не ґрунтується чинним законодавством, при цьому відповідач посилається на судову практику. Щодо стягнення з відповідача 3% річних за договором №8 представник ТзОВ "Живиця" вказав на те, що приписи ст.625 ЦК України слід застосовувати лише у випадку, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вказав відповідач, в даному випадку п.3.3. встановлено збільшення розміру процентів з зв'язку з простроченням сплати боргу.

На підставі наведеного відповідач у відзиві вказав на те, що вважає наявними правові підстави для задоволення вказаного позову лише частково.

07.04.2016 року від відповідача поступили додаткові пояснення по справі (вх.№4903/16 від 07.04.2016), у яких відповідач здійснив перерахунок розміру пені за договором №7 від 04.08.2010 року з врахуванням однорічного строку позовної давності. За підрахунками відповідача пеня за несвоєчасну сплату суми кредиту становить 592 608 грн. 70 коп., пеня за несвоєчасну сплату відсотків - 738 977 грн. 73 коп.

Виходячи з матеріалів справи та керуючись вимогами діючого законодавства, суд дійшов в спірному випадку наступних висновків.

Щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором №7 від 04.08.2010 року в сумі 5 123 058 грн. 18 коп., з яких: 1 514 562 грн. 68 коп. - прострочені відсотки за користування кредитом; 1 000 767 грн. 91 коп. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту; 1 006 877 грн. 44 коп. - пеня за несвоєчасну сплату суми відсотків; 706 016 грн. 92 коп. - індекс інфляції за простроченим кредитом; 707 401 грн. 15 коп. - індекс інфляції за простроченими відсотками; 103 265 грн. 64 коп. - 3% річних по простроченому кредиту; 84 166 грн. 44 коп. - 3% річних по прострочених відсотках, суд вважає за необхідне вказати таке.

Стягнення з відповідача 1 514 562 грн. 68 коп. прострочених відсотків за користування кредитом.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір. Аналогічне правило випливає із ст.509 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №7 від 04 серпня 2010 року. Відповідно до п.2.1. вказаного договору банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії в сумі, яка не може перевищувати 2 000 000 грн. (ліміт кредитної лінії), на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковий для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, п.4.1.1. договору встановлено, що банк зобов'язується з урахуванням умов, встановлених цим договором, видавати кредит у безготівковому порядку шляхом оплати розрахункових документів позивальника виключно з дати набрання чинності договору, що є забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за цим договором. Відповідно до п.4.2.2. позичальник зобов'язується своєчасно сплачувати плату за кредит, проценти за неправомірне користування кредитом на умовах і в порядку, передбачених цим договором, а також суми передбаченої цим договором неустойки.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 2.1 договору про внесення змін №8 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №7 від 04.08.2010 року встановлено, що банк надає позичальнику кредит в сумі, як а не може перевищувати 1 170 124, 37 грн. Повернення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами у відповідності до встановленого графіку. Відповідно до пункту 2.2 договору про внесення змін №8 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №7 від 04.08.2010 року дата остаточного повернення всієї суми кредиту - 14 вересня 2012 року.

При розгляді справи судом встановлено, що банк надав відповідачу кредитну кошти, отримання яких відповідачем не оспорюється. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач повернув банку у встановлені строки суму кредиту.

Згідно п.3.3. вказаного договору у випадку порушення позичальником встановленого графіку погашення згідно п.2.1. та згідно п.2.2. цього договору строку остаточного повернення всіх отриманих сум кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки у розмірі 44 % річних.

Відповідно до поданого банком розрахунку заборгованості по процентам розмір таких процентів становить 1 514 562 грн. 68 коп.

За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача 1 514 562 грн. 68 коп. прострочених відсотків підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату суми кредиту в розмірі 1 000 767 грн. 91 коп. та пені за несвоєчасну сплату суми відсотків в розмірі 1 006 877 грн. 44 коп. слід вказати таке.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п.5.3. договору за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за надання кредиту та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення та нараховується щоденно.

Згідно поданих позивачем розрахунків пені за простроченим кредитом та пені за простроченими процентами таку пеню нараховано в період з 28.02.2013 року по 18.01.2016 року в сумі 1 000 767 грн. 91 коп. та сумі 1 006 877 грн. 44 коп.

Такий розрахунок не може братися судом до уваги з огляду на таке.

Відповідно до ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

В матеріалах справи міститься заява відповідача (вх.№2561/16 від 25.02.2016 року) в якій просить застосувати строк позовної давності до вимог позивача про стягнення пені за несвоєчасну сплату суми кредиту та пені за несвоєчасну сплату суми відсотків.

Крім того, 07.04.2016 року відповідачем подано додаткові пояснення (вх.№1903/16 від 07.04.2016) у яких відповідачем здійснено перерахунок вказаних сум пені в межах строку позовної давності в один рік. Так, пеня за несвоєчасну сплату суми кредиту становить 592 608 грн. 70 коп., пеня за несвоєчасну сплату відсотків - 738 977 грн. 73 коп. Позивач проти вказаних перерахунків відповідача не заперечив.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Таким чином, суд враховуючи вимоги статті 258 ЦК України приймає до уваги перерахунок відповідача і вказує на те, що до стягнення підлягає пеня за несвоєчасну сплату суми кредиту в сумі 592 608 грн. 70 коп., пеня за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 738 977 грн. 73 коп.

Щодо стягнення з відповідача 706 016 грн. 92 коп. індекс інфляції за прострочений кредит та 707 401 грн. 15 коп. індекс інфляції за прострочені відсотки, суд вважає за правильне вказати таке.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. В силу вказаної норми позивачем нараховано 706 016 грн. 92 коп. індекс інфляції за прострочений кредит та 707 401 грн. 15 коп. індекс інфляції за прострочені відсотки, що підтверджується відповідними розрахунками. Оскільки, в спірному випадку, відповідачем прострочено виконання грошового зобов'язання за кредитним договором, вимога позивача про стягнення з відповідача 706 016 грн. 92 коп. індекс інфляції за прострочений кредит та 707 401 грн. 15 коп. індекс інфляції за прострочені відсотки підлягає до задоволення.

Що стосується стягнення з відповідача 3% річних по простроченому кредиту в розмірі 103 265 грн. 64 коп. та 3% річних по прострочених відсотках в розмірі 84 166 грн. 64 коп., суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.3.2. договору про внесення змін №8 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №7 від 04.08.2010 року проценти за користування кредитом нараховуються банком на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами та сплачуються позичальником, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі 27,27 % річних.

Відповідно до п.3.3. договору у випадку порушення позичальником встановленого графіку погашення згідно п.2.1. та згідно п.2.2. цього договору строку остаточного повернення всіх отриманих сум кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки у розмірі 44% річних.

Відповідно до аналізу Верховним Судом України практики застосування ст.625 Цивільного кодексу України приписи ст.625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання застосовуються якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо в договорі позики чи кредитному договорі встановлено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредитом), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

В спірному випадку, судом беруться до уваги доводи відповідача про те, що п.3.3 вказаного договору встановлено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу ( з 27,27 % до 44 % річних), які слід вважати іншим розміром процентів.

Таким чином, з врахуванням аналізу практики застосування ст.625 ЦК України в суду відсутні підстави для стягнення з відповідача 3% річних по простроченому кредиту в розмірі 103 265 грн. 64 коп. та 3% річних по прострочених відсотках в розмірі 84 166 грн. 64 коп.

Щодо стягнення з відповідача 810 573, 36 дол. США відповідно до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №8 від 04.08.2010 року, з яких: 331 373, 13 дол. США - прострочені відсотки за користування кредитом, 218 949, 31 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату суми кредиту, 219 396, 63 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату суми відсотків, 22 592, дол. США - 3% річних по простроченому кредиту, 18 261, 70 дол. США - 3% річних по прострочених відсотках, слід вказати таке.

Стосовно стягнення з відповідача 331 373, 13 дол. США - прострочені відсотки за користування кредитом, правильним є вказати таке.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір. Аналогічне правило випливає із ст.509 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №8 від 04.08.2010 року. Відповідно до п.2.1. вказаного договору банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії в сумі, яка не може перевищувати 270 000 доларів США (ліміт кредитної лінії), на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковий для виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, п.4.1.1. договору встановлено, що банк зобов'язується з урахуванням умов, встановлених цим договором, видавати кредит у безготівковому порядку шляхом оплати розрахункових документів позивальника виключно з дати набрання чинності договору, що є забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за цим договором. Відповідно до п.4.2.2. позичальник зобов'язується своєчасно сплачувати плату за кредит, проценти за неправомірне користування кредитом на умовах і в порядку, передбачених цим договором, а також суми передбаченої цим договором неустойки.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.2.2 договору про внесення змін №6 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №8 від 04.08.2010 року кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 14 вересня 2012 року. Повернення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами у відповідності до графіку.

При розгляді справи судом встановлено, що банк надав відповідачу кредитну кошти, отримання яких відповідачем не оспорюється. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач повернув банку у встановлені строки суму кредиту.

Згідно п.3.3. вказаного договору у випадку порушення позичальником встановленого графіку погашення згідно п.2.1. та згідно п.2.2. цього договору строку остаточного повернення всіх отриманих сум кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки у розмірі 44 % річних.

Відповідно до поданого банком розрахунку заборгованості по процентам розмір таких процентів становить 331 373, 13 дол. США.

За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача 331 373, 13 дол. США прострочених відсотків підлягає до задоволення.

Разом з тим, відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

В матеріалах справи міститься витяг з сайту Національного банку України з відомостями про офіційний курс гривні щодо іноземних валют. Так, станом на 08.04.2016 року (день прийняття рішення по даній справі) 100 дол. США = 2580,1289 грн. Таким чином сума прострочених відсотків в розмірі 331 373, 13 дол. США, яка підлягає до стягнення з відповідача в гривневому еквіваленті становить 8 549 426 грн. 75 коп.

Щодо стягнення з відповідача 218 949, 31 дол. США пені за несвоєчасну сплату кредиту та 219 396, 63 дол. США пені за несвоєчасну сплату суми відсотків, слід вказати таке.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню).

Частиною 1 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день простроченого виконання.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня ( стаття 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань ).

Таким чином, оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, за умови погодження сторонами у договорі розміру пені на рівні подвійної облікової ставки Національного банку України, то у такому випадку, пеня має нараховуватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. / наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України при здійсненні перегляду судових рішень у господарських та цивільних справах зі спорів про стягнення пені нарахованої в іноземній валюті (постанова ВСУ від 01.04.2015р. у справі №909/660/14)/.

Відповідно до п.5.3. вказаного договору за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за надання кредиту та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення та нараховується щоденно.

В матеріалах справи міститься розрахунок пені за період з 28.02.2013 року по 18.02.2016 року в сумі 218 949,31 дол . США пені за несвоєчасну сплату кредиту та 219 396, 63 дол. США пені за несвоєчасну сплату суми відсотків. Разом з тим, здійснюючи розрахунок позивач виходив із суми боргу в доларах США та подвійної облікової ставки НБУ, яка встановлюється до національної валюти.

Оскільки банк пред'явив вимогу про стягнення пені в іноземній валюті, за умови погодження сторонами у кредитному договорі розміру пені на рівні подвійної облікової ставки НБУ, а можливість нарахування та стягнення пені за судовими рішеннями у такому випадку лише у національній валюті України - гривні, в суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо стягнення з відповідача 22 592, дол. США - 3% річних по простроченому кредиту, 18 261, 70 дол. США - 3% річних по прострочених відсотках, слід вказати таке.

Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.3.2. договору про внесення змін №6 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №8 від 04.08.2010 року проценти за користування кредитом нараховуються банком на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами та сплачуються позичальником, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі 12,83 % річних. Відповідно до п.3.3. договору у випадку порушення позичальником встановленого графіку погашення згідно п.2.1. та згідно п.2.2. цього договору строку остаточного повернення всіх отриманих сум кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки у розмірі 44% річних.

Відповідно до аналізу Верховного Суду України практики застосування ст.625 Цивільного кодексу України приписи ст.625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання застосовуються якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо в договорі позики чи кредитному договорі встановлено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредитом), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

В спірному випадку, судом беруться до уваги доводи відповідача про те, що п.3.3 вказаного договору встановлено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу ( з 12,83 % до 44 % річних), які слід вважати іншим розміром процентів.

Таким чином, з врахуванням аналізу практики застосування ст.625 ЦК України в суду відсутні підстави для стягнення з відповідача 22 592, дол. США - 3% річних по простроченому кредиту та 18 261, 70 дол. США - 3% річних по прострочених відсотках.

Разом з тим, відповідач у своєму відзиві просить суд зменшити розмір пені на 90% через важке фінансове становище підприємства, в підтвердження чого подав суду висновок (звіт) про аудит фінансової звітності акціонерного товариства "Живиця" станом на 31.12.2015 року.

Суд не може взяти до уваги вказані доводи відповідача з огляду на таке.

Відповідно до ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Таким чином, в спірному випадку суд дійшов висновку про те, що обставини на які посилається відповідач не носять характер виняткових, а відтак суд не вбачає підстав для зменшення пені на 90%.

Суд, дослідивши подані докази і на підставі цих доказів з урахуванням обставин по справі та діючого законодавства дійшов до висновку про те, що вимоги позивач слід задоволити частково.

Згідно зі ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 258, ч.3 ст.267, 509, 526, 530, 549, ч.1 ст. 611, ч.2 ст.625, ст.629 Цивільного кодексу України, ст. 230 Господарського кодексу України, ст.ст. 32, 43, 49, 82, 83 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Живиця" / Івано-Франківська область, Долинський район, смт. Вигода, вул. Заводська, 4, / на користь публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" / 01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12, код ЄДРПОУ 0039002 / заборгованість по кредитному договору №7 від 04.08.2010 року в розмірі 4 259 567 грн. 18 коп. (чотири мільйони двісті п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот шістдесят сім гривень вісімнадцять копійок), з яких: 1 514 562 грн. 68 коп. (один мільйон п'ятсот чотирнадцять тисяч п'ятсот шістдесят дві гривні шістдесят вісім копійок) - прострочені відсотки, 592 608 грн. 70 коп. (п'ятсот дев'яносто дві тисячі шістсот вісім гривень сімдесят копійок) - пеня за несвоєчасну сплату суми кредиту, 738 977 грн. 73 коп. (сімсот тридцять вісім тисяч дев'ятсот сімдесят сім гривень сімдесят три копійки) - пеня за несвоєчасну сплату відсотків, 706 016 грн. 92 коп. (сімсот шість тисяч шістнадцять гривень дев'яносто дві копійки) - індекс інфляції на простроченим кредитом, 707 401 грн. 15 коп. (сімсот сім тисяч чотириста одна гривня п'ятнадцять копійок) - індекс інфляції за простроченими відсотками та заборгованість по кредитному договору №8 від 04.08.2010 року в сумі 331 373, 13 дол. США (триста тридцять одна тисяча триста сімдесят три долари США тринадцять центів) - прострочені відсотки, що в гривневому еквіваленті станом на 08.04.2016 року становить 8 549 853 грн. 89 коп. (вісім мільйонів п'ятсот сорок дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят три гривні вісімдесят дев'ять копійок) та судовий збір в розмірі 106 388 грн. 16 коп. (сто шість тисяч триста вісімдесят вісім гривень шістнадцять копійок).

В решті позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після вступу рішення в законну силу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.04.16

Суддя Фрич М. М.