ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2016 року Справа № 904/8176/13

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідач)

суддів: Виноградник О.М., Дмитренко Г.К.

секретар судового засідання: Ситникова М.Ю.

від представників сторін:

від позивача: Козачок І.П. представник, довіреність № 02/1-Д від 22.02.2016 р.;

від відповідача: Агафонов Д.В. представник, довіреність б/н від 23.02.2016 р.

представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна", м. Київ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2015 року у справі № 904/8176/13

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна", м. Київ

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія", м. Дніпропетровськ

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "ДПКЗУ-МТС", м. Київ

про стягнення 55 836,31 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2015 року (суддя Васильєв О.Ю.) в задоволенні позову про стягнення заборгованості за поставлений за договором поставки №04032013/02/1950-S від 04 березня 2013 року товар в сумі 51 255, 60 грн., 3 771, 85 грн. пені, 808, 86 грн. 3% річних відмовлено.

Рішення господарського суду мотивовано тим, що позивач належними доказами не підтвердив факти поставки відповідачу товару відповідно до умов договору поставки від 04 березня 2013 року та товарно -транспортних накладних БЗС №634452 від 27 березня 2013 року, БЗС №634451 від 27 березня 2013 року, БЗС №634453 від 29 березня 2013 року, БЗС №634454 від 29 березня 2013 року.

Рішення господарського суду обґрунтовано також висновками судово -економічної експертизи №3587/3588 від 29 жовтня 2015 року щодо невідповідності товарно -транспортних накладних вимогам Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, видаткових накладних Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач оскаржує його на предмет неповного дослідження господарським судом всіх обставин справи, невідповідності рішення нормам матеріального права

Апелянт стверджує, що відповідно до умов договору поставки №04032013/02/1950-S від 04 березня 2013 року та додатку №3 до нього Товариством з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна" на адресу відповідача поставлено товар в кількості 171, 80 тонн на суму 414 255, 60 грн., що підтверджується товарно -транспортними накладними БЗС №634452 від 27 березня 2013 року, БЗС №634451 від 27 березня 2013 року, БЗС №634453 від 29 березня 2013 року, БЗС №634454 від 29 березня 2013 року, проте відповідачем сплачено за поставлений товар частково в розмірі 363 000, 00 грн.

Крім того, 02 квітня 2013 року позивачем було направлено відповідачу рахунок на оплату №97 від 28 березня 2013 року на суму 51 255, 60 грн., який згідно п.8 додатку №3 до договору поставки від 04 березня 2013 року мав бути оплачений протягом 3 банківських днів.

На підставі викладеного, апелянт вважає, що виконав свої зобов'язання за спірним договором в повному обсязі, поставивши відповідачу товар в строки, визначені договором та додатком №3 до нього. Проте, відповідач порушив свої зобов'язання за договором поставки №04032013/02/1950-S від 04 березня 2013 року та до теперішнього часу не оплатив в повному обсязі вартість поставленого товару.

Позивач зазначає, що під час виконання договору поставки 04 березня 2013 року сторонами застосовувалися правила Інкотермс в редакції 2010 року, відповідно до яких товарно -транспортна накладна є фактом поставки товару, а тому поставка товару відповідачу підтверджується товарно -транспортними накладними, які містяться в матеріалах справи, у зв'язку з чим позивачем були виконані всі зобов'язання за спірним договором.

На думку апелянта господарський суд не звернув уваги на ту обставину, що товарно -транспортні накладні є достатнім доказом підтвердження факту поставки товару відповідачу.

Апелянт просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2015 року, позов задовольнити повністю.

Апеляційним господарським судом встановлено, що перевізник Товариство з обмеженою відповідальністю "ДПКЗУ-МТС" перебуває в стадії припинення на підставі рішення господарського суду м. Києва у справі №910/1579/15-г від 20 липня 2015 року про визнання юридичної особи банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Згідно постанови господарського суду м. Києва від 20 липня 2015 року у справі №910/1579/15-г Товариство з обмеженою відповідальністю "ДПКЗУ-МТС" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором Товариства призначено арбітражного керуючого Олеся С.В., підприємницька діяльність банкрута завершена.

Ухвалою від 23 лютого 2016 року зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ДПКЗУ-МТС" надати докази, в підтвердження здійснення перевезень за спірними товарно -транспортними накладними і передачі вантажу вантажоодержувачем.

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "ДПКЗУ-МТС" арбітражний керуючий Олесь С.В. повідомив, що посадовими особами підприємства -банкрута передано частину документації, в тому числі протокол обшуку від 04 липня 2013 року згідно якого працівниками податкової міліції ДПІ Печерського району м. Києва проведена виїмка документації підприємства в рамках розслідування кримінальної справи, тому виконати вимоги викладені в ухвалі немає можливості (т.2, а.с.94).

Згідно ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15 березня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДПКЗУ-МТС", м. Київ залучено до участі у справі в якості відповідача-2 на підставі ст.24 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач-1 пояснив, що з перевізником Товариство з обмеженою відповідальністю "ДПКЗУ-МТС" взаємодіяв на той час досить щільно, транспорт замовлявся заздалегідь на підставі замовлень, документи про виконані послуги перевізник надавав один раз в період (тиждень чи місяць в залежності від обсягу наданих послуг).

Заперечує факт отримання вантажу за спірними накладними.

Просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2015 року залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представник ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "ДПКЗУ-МТС" заявою від 07 квітня 2016 року повідомив, що надати товарно -транспортні накладні по спірним поставкам не може, тому що ці документи генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю "ДПКЗУ-МТС" ліквідатору не передавалися (а.с.130).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15 березня 2016 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна" на 15 днів до 16 квітня 2016 року.

Розгляд справи відкладався 23 лютого 2016 року до 15 березня 2016 року та до 07 квітня 2016 року.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників позивача, відповідача-1, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 березня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна" (продавець) укладено договір поставки №04032013/02/1950-S, відповідно до умов якого продавець зобов'язався поставити і передати у власність покупцю "Макуху (жмих) соняшникову" (товар), а покупець зобов'язався прийняти цей товар та своєчасно здійснювати оплату (п.1.1 договору).

Згідно з п.2.1. договору ціна на товар розуміється на базисних умовах поставки, визначених цим договором, на кожну партію товару і визначається сторонами в додатках до даного договору , що є невід'ємними частинами договору. Загальна сума цього договору визначається як загальна сума всіх партій товару, визначених в додатках до даного договору. (п.2.2. договору).

Відповідно до п.3.1. договору поставка товару здійснюється партіями, автотранспортом покупця, якщо інше не зазначено в додатках; умови поставки товару, а також строки поставки обумовлюються сторонами в додатках до цього договору ; кількість товару, що постачається за цим договором, визначається у відповідних додатках до нього .

Згідно з п.3.2. договору приймання товару за кількістю здійснюється згідно з найменуванням та кількістю, зазначеними в товарно-транспортних накладних на товар; сторони узгоджують приймання товару за якістю та кількістю у додатках на кожну партію товару, що є невід'ємними частинами цього договору.

Відповідно до умов п.3.3. договору перехід права власності на товар здійснюється в момент фактичного отримання покупцем товару, що підтверджується підписом у видатковій накладній уповноваженого представника покупця, та повної оплати товару. Датою поставки товару вважається дата завантаження товару в транспортний засіб, що зазначена в ТТН на товар. Згідно з п.3.4. продавець надає покупцю наступні документи: рахунок-фактура, видаткова накладна, податкова накладна, посвідчення якості. В свою чергу покупець відповідно до п.3.5. договору надає продавцю наступні документи: довіреність на отримання товару, підписану видаткову накладну.

Пунктами 6.1 та 6.2 договору передбачено, що оплата товару, який постачається за договором, проводиться в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача. Порядок оплати і строки визначаються сторонами в додатках на кожну партію товару, які є невід'ємними частинами договору.

На виконання п.п.2.1 та 3.1 договору 26 березня 2013 року позивач та відповідач-1 уклали додаток №3 до договору поставки (т.1, а.с.22).

У відповідності до п.2 додатку №3 загальна кількість товару, що підлягає поставці за додатком №3, складає 150 тонн +/- 10% за вибором відповідача.

Пунктом 4. додатку №3 передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах FCA (згідно Правил Інкотермс 2010 року) склад позивача за адресою: Кіровоградська область, смт.Побузьке, вул.. Заводська, 1, склад Товариства з обмеженою відповідальністю "Рапсо -дія".

Як визначено п.3.3. договору датою поставки товару вважається дата завантаження товару в транспортний засіб, що зазначена в товарно -транспортній накладній на товар. Перехід всіх ризиків втратита/або пошкодження (псування) товару переходить до покупця з моменту поставки товару.

Відповідно до п.5. додатку №3 поставка товару здійснюється в строк до 30 березня 2013 року включно.

Згідно з п.6. додатку №3 ціна на товар розуміється на базисних умовах поставки, визначених в додатку №3, і на момент його підписання складає 2 420, 00 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 403, 33 грн., за тонну залікової ваги.

Пунктом 7 додатку №3 до договору поставки встановлено, що загальна вартість цієї партії товару складає 363 000 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 60 500 грн.

Відповідно до п.8 додатку №3 покупець проводить оплату товару (партії товару) на розрахунковий рахунок продавця у вигляді 100% передплати вартості товару (партії товару) протягом трьох банківських днів з моменту (дати) отримання рахунку.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна" 26 березня 2013 року 363 000 грн. в якості оплати за макуху соняшника згідно рахунку №92 від 26 березня 2013 року у тому числі ПДВ 60 500 грн., що підтверджується довідкою Публічного акціонерного товариства "Інг Банк Україна" від 27 квітня 2015 року №72658 (т.1, а.с.212).

Отже, згідно додатку №3 до договору поставки №04032013/02/1950-S від 26 березня 2013 року відповідач-1 передплатив товар в сумі 363 000 грн., що співпадає з загальною вартістю партії товару, зазначеною в п.7 додатку №3 до договору поставки.

За твердженням позивача, на виконання умов договору та додатку №3 він поставив відповідачу товар в кількості 171, 180 тн на суму 414 255, 60 грн. згідно товарно -транспортних накладних БЗС №634452 від 27 березня 2013 року, БЗС №634451 від 27 березня 2013 року, БЗС №634453 від 29 березня 2013 року, БЗС №634454 від 29 березня 2013 року (т.1, а.с.189-192).

В результаті виникла різниця між вартістю фактично поставленого товару - 414 255, 60 грн. і вартістю оплаченого товару - 363 000 грн., яка становить 51 255, 60 грн.

02 квітня 2013 року позивач направив відповідачу рахунок №97 від 28 березня 2013 року на суму 51 255, 60 грн.

Відповідач-1 відмовився оплатити вказаний рахунок, пославшись на те, що товар за вказаними товарно -транспортними накладними не отримував.

Відповідно позивач звернувся з позовною заявою до відповідача з вимогою про стягнення залишку основного боргу за поставлений товар в сумі 51 255, 60 грн.

Згідно статті 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі - продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 ст.622 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі -продажу.

Відповідно до приписів 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

- вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

- надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі -продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Якщо з договору купівлі -продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Згідно п.4 додатку №3 до договору поставки поставка товару здійснюється на умовах FCA (згідно Правил Інкотермсу 2010) склад продавця за адресою: Кіровоградська область, смт. Побузьке, вул. Заводська, 1, склад Товариства з обмеженою відповідальністю "Рапсо -дія". Навантаження товару на транспортний засіб покупця здійснюється за рахунок продавця, а доставка та розвантаження товару здійснюється за рахунок покупця. Вантажоодержувачем по даному додатку є Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія".

Згідно з Правилами Інкотермс (в редакції 2010 року) термін FCA "франко -перевізник" означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Поставка вважається здійсненою, коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього. З моменту поставки товару усі ризики втрати чи пошкодження товару несе покупець.

З копій товарно -транспортних накладних БЗС №634452 від 27 березня 2013 року, БЗС №634451 від 27 березня 2013 року, БЗС №634453 від 29 березня 2013 року, БЗС №634454 від 29 березня 2013 року (т.1, ас.189-192) вбачається, що товар -жмих соняшниковий в кількості, зазначеної в накладних, від вантажовідправника Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна" на пункті навантаження смт. Побузьке Кіровоградської області Товариство з обмеженою відповідальністю "Рапсо -дія" прийняв перевізник автопідприємство Товариство з обмеженою відповідальністю "ДПКЗУ-МТС", що підтверджується підписом відповідальної особи про здачу вантажу і підписом водіїв -експедиторів у прийнятті вантажу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рапсо -дія" в своїх письмових поясненнях підтвердило, що 27 березня 2013 року та 29 березня 2013 року завантажило в транспортні засоби Товариства з обмеженою відповідальністю "ДПКЗУ-МТС" та відповідно передало останньому жмих соняшниковий для подальшого перевезення товару відповідачу за спірними товарно -транспортними накладними (а.с.86-95, т.1), в якості доказів цього надало витяг з журналу ввозу/вивозу товарно -матеріальних цінностей і витяг з книги в'їзду та виїзду автомобілів.

Відповідно п.А4 розділу А Правил Інкотермс -2010, продавець зобов'язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі ст.А3 "а" у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки.

Поставка вважається здійсненою, якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього; якщо назване місце перебуває за межами площ продавця: коли товар наданий у розпорядження перевізника чи іншої особи, призначеної покупцем або обраної продавцем відповідно до статті А.3 "а", не - розвантаженим з транспортного засобу продавця.

Таким чином, враховуючи що факт поставки товару на умовах FCA франко -перевізник є передача товару перевізнику, визначеному відповідачем, що підтверджується товарно -трансопртними накладними, що містяться в матеріалах справи відповідає п.3.3 договору, апелянтом було здійснено поставку товару, що свідчить про виконання ним своїх зобов'язань за договором.

Отже, належними доказами підтверджується виконання зобов'язань позивача перед відповідачем-1 по поставці товару згідно додатку №3 до договору поставки від 04 березня 2013 року.

Згідно висновку судово -економічної експертизи №3587/3588-15 від 29 жовтня 2015 року (т.1, а.с.230 -243) заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна" за договором №02/1950 -S від 04 березня 2013 року складає 51 255, 60 грн.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимого цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і в частині стягнення основного боргу в розмірі 51 255, 60 грн. підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення пеня зі прострочку виконання грошового зобов'язання в розмірі 3 771, 85 грн., 3% річних в розмірі 808, 86 грн.

За приписами ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до ст.549 названого Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В пункті 8.2 договору сторони передбачили, що у разі невиконання покупцем умов договору в частині оплати товару в строки, зазначені договором, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє в період, за який вона нараховується, від загальної вартості неоплаченого товару, за кожний день прострочення.

Згідно ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Дослідивши розрахунок пені, доданий до позовної заяви апеляційний господарський суд встановив, що у вказаному розрахунку не зазначено період, за який розраховується пеня, вказано лише пеня за 192 дні прострочки. Позивачем не зазначено, з якого часу він вважає простроченим виконання грошового зобов'язання, матеріали справи не містять докази вручення (направлення) відповідачу рахунку №97 від 28 березня 2013 року на оплату 51 255, 60 грн.

За викладених підстав, пеня за прострочку виконання грошового зобов'язання в сумі 3 771, 85 грн. задоволенню не підлягає.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст.625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення 3% річних в сумі 808, 86 грн. за 192 дні прострочки.

В своєму розрахунку, позивач не наводить період, з якого він нараховує 3% річних, у зв'язку з чим судова колегія вважає, що розрахунок 3% річних не відповідає обставинам справи, приписам ст.625 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим позов в частині стягнення 3% річних в сумі 808, 86 грн. задоволенню не підлягає.

З огляду на досліджені та встановлені обставини, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в розмірі 51 255 грн. 60 коп., в решті позову слід відмовити.

При вирішенні даного спору апеляційний господарський суд враховує те, що умовами договору поставки від 04 березня 2013 року (в редакції додаткової угоди №3) передбачено здійснення поставки товару на умовах FCA (згідно Правил Інкотермс 2010 року), згідно яких поставка товару вважається здійсненою, коли товар надано в розпорядження перевізника, а покупець зобов'язаний нести всі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту, коли він є поставленим.

Судова колегія оцінює висновки судової економічної експертизи у сукупності з іншими доказами у справі.

Щодо неналежного оформлення товарно -транспортних накладних, які не містять підпису відповідача-1 в отриманні товару, то згідно п.11.1 "Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні", затверджених наказом Мінтрансу України від 14 жовтня 1997 року №363 (з відповідними змінами) основними документами на перевезення вантажів є товарно -транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.

Відповідач -1 не надав ані господарському суду, ані апеляційній інстанції, ані експерту витребувані товарно -транспортні накладні за спірними поставками.

Також відповідач-2 не надав апеляційному господарському суду товарно -транспортні накладні та дорожні листи по цим поставкам.

Апеляційний господарський суд приймає до уваги, що згідно п.11.7 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом Україні перший екземпляр товарно -транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий -передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається перевізнику.

Оформлені зі своєї сторони товарно -транспортні накладні вантажоодержувач, тобто відповідач-1 позивачу не надав.

Про отримання відповідачем-1 товару свідчить те, що перерахувавши передплату за поставку товар згідно додатку №3 до договору поставки передплату в розмірі 363 000 грн. відповідач-1 не вимагав її повернення (в разі якщо поставка товару не була здійснена).

За викладених підстав заперечення відповідача-1 до уваги не приймаються.

Відповідач-1 не позбавлений права відповідно до ст.924 Цивільного кодексу України звернутися до перевізника з вимогою щодо відшкодування витрат, пов'язаних з нестачею вантажу.

Відмовляючи в позові, господарський суд не дослідив належним чином умови договору поставки від 04 березня 2013 року, висновки суду ґрунтуються лише на висновках судової економічної експертизи, проте, згідно ч.5 ст.42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

З огляду на викладене рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2015 року підлягає скасуванню на підставі ч.1 п.п.1, 4 ст.104 Господарського процесуального кодексу України, з прийняттям рішення про часткове задоволення позову за рахунок відповідача-1, в позові до відповідача -2, який є перевізником, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.49, 99, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна", м. Київ задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2015 року у справі № 904/8176/13 скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" (м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, буд.6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна" (м. Київ, вул. Верхній Вал, 72, ) 51 255 грн. 60 коп.основного боргу, 1 577 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 4 225 грн. 50 коп. витрат по оплаті судової експертизи. Видати наказ.

У задоволенні решти позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія", м. Дніпропетровськ відмовити.

У задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДПКЗУ-МТС", м. Київ відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроолія" (м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, буд.6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна" (м. Київ, вул. Верхній Вал, 72, ) 1 735 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги. Видати наказ.

Видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Джихур

Суддя О.М. Виноградник

Суддя Г.К. Дмитренко

(Дата підписання постанови в повному обсязі 08.04.16 р.)