ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.04.2016 р. Справа№ 5015/3078/12

За скаргою ОСОБА_1 міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м. Львів, на дії державного виконавця та визнання недійсною постанови про арешт коштів боржника

за позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз Україна, м.Київ,

до відповідача: ОСОБА_1 міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м.Львів,

про стягнення в сумі 133 815 143,15 грн.

Суддя Яворський Б.І. при секретарі Зубкович Д.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2,

від відповідача (скаржника): ОСОБА_3,

від ДВС: ОСОБА_4

На розгляд господарського суду ОСОБА_1 міським комунальним підприємством Львівтеплоенерго подано скаргу на дії державного виконавця та визнання недійсною постанови про арешт коштів боржника у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до відповідача ОСОБА_1 міського комунального підприємства Львівтеплоенерго про стягнення в сумі 133 815 143,15 грн.

Ухвалою суду від 15.02.2016р. прийнято скаргу до розгляду та призначено судове засідання на 01.03.2016р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

У судове засідання 12.04.2016 р. представник боржника (скаржника) зявився, вимоги за скаргою підтримав з урахуванням заяви про уточнення вимог, просив визнати незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ щодо винесення постанови від 27.01.2016р. (ВП№35572796) про арешт коштів боржника незаконними; визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця про арешт коштів боржника від 27.01.2016р. у частині накладення арешту на такі рахунки:

· рахунок №4086 у філії ЛОУ ПАТ «Державний ощадний банк»,

· рахунки №, №883, №883 у ПАТ АБ «Укргазбанк»,

· рахунок №1692 у ЛРВ ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик».

Вимоги за скаргою обґрунтовує тим, що державним виконавцем накладено арешт на рахунки, на яких знаходяться кошти, що призначені для виплати заробітної плати та розрахунків з бюджетом (сплата єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування), а також на кредитні кошти від ЄБРР. Крім того, боржник зазначив, що постанова про арешт коштів боржнику не надсилалась.

У судове засідання 12.04.2016р. представник стягувача зявився, проти скарги заперечив з підстав, викладених у поясненні. Зокрема, зазначав, що відповідачем не подано доказів накладення державним виконавцем арешту на банківський рахунок, на якому розміщені кредитні кошти ЄБРР. Крім того, фактично відповідач частково заперечує проти накладення арешту на частину рахунків, проте просить скасувати постанову державного виконавця у повному обсязі.

У судовому засіданні 12.04.2016р. державний виконавець заперечив проти скарги з підстав, викладених у письмовому поясненні, зазначивши, що оскільки боржником відкрито нові рахунки у банківських установах, після отримання відповідної інформації державним виконавцем того ж дня винесено постанову про арешт коштів боржника в межах залишку суми стягнення, крім рахунків, на які згідно закону не накладається арешт.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

15.06.2015р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів та інших цінностей боржника. У постанові зазначено, зокрема, таке: рішення суду боржником у строк для самостійного виконання не виконано; загальний залишок боргу з урахуванням виконавчого збору становить 157371946,39 грн.; відповідно до інформації ДФС України боржником відкрито рахунки в наступних банківських установах: ПуАТ АБ «Укргазбанк», ПуАТ «БТА ОСОБА_5», ПуАТ «Кредобанк», ОСОБА_1 обласній дирекції ПуАТ «ОСОБА_5 Аваль», Філії Львівське обласне управління ПуАТ «Мегабанк», ПуАТ «Альфа-банк», ПуАТ «КБ «Преміум», ПуАТ «КБ «Хрещатик»; постановлено накласти арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках у зазначених банківських установах, окрім рахунків захищених відповідно до Бюджетного кодексу України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2015р.», ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатністю та витратами, зумовленими похованнями», а також окрім поточних рахунків із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 ЗУ «Про теплопостачання», статті 15-1 ЗУ «Про електроенергетику», та належать боржнику.

15.07.2015р. ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до ДВС із заявою про зняття арешту з коштів боржника, що знаходяться на рахунках в ПуАТ «Ощадбанк» та ПуАТ АБ «Укргазбанк» через те, що конкретні рахунки у цих банках мають спеціальний режим використання та їх відкрито на виконання ст.ст.19-1,26-1 ЗУ «Про теплопостачання». До заяви долучено листи вказаних банків, які підтверджують цю інформацію.

17.07.2015р. державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту із зазначених рахунків, оскільки рахунки у цих банках мають спеціальний режим використання та їх відкрито на виконання ст.ст.19-1,26-1 ЗУ «Про теплопостачання».

23.10.2015р. державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження, оскільки ухвалою господарського суду Львівської області від 23.09.2015р. відстрочено виконання рішення суду до 23.01.2016р.

27.01.2016р. державним виконавцем винесено постанову про поновлення виконавчого провадження, оскільки обставини, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, усунуто.

27.01.2016р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. У постанові зазначено, зокрема, таке: рішення суду боржником у строк для самостійного виконання не виконано; за повідомленням стягувача залишок боргу за виконавчим документом становить 119486793,02 грн.; відповідно до інформації ДФС України боржником відкрито рахунки в наступних банківських установах: ПуАТ АБ «Укргазбанк», ПуАТ «БТА ОСОБА_5», ПуАТ «Кредобанк», ОСОБА_1 обласній дирекції ПуАТ «ОСОБА_5 Аваль», Філії Львівське обласне управління ПуАТ «Мегабанк», ПуАТ «Альфа-банк», ПуАТ «КБ «Преміум», ПуАТ «КБ «Хрещатик», ПуАТ «Банк Січ», ПуАТ «Міжнародний інвестиційний банк», ПуАТ «ОТП ОСОБА_5»; постановлено накласти арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках у зазначених банківських установах, окрім рахунків захищених відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016р.», ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатністю та витратами, зумовленими похованнями», а також окрім поточних рахунків із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 ЗУ «Про теплопостачання», статті 15-1 ЗУ «Про електроенергетику», та належать боржнику. Цю постанову боржник оскаржив, вважаючи, що під час її винесення державний виконавець не мав права накладати арешт на окремі рахунки, які зазначалися вище.

Оскільки боржник оскаржує неправомірність дій державного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів на рахунках та просить скасувати постанову про арешт відповідних рахунків, перевірці на предмет відповідності закону підлягають власне такі дії державного виконавця та оскаржувана постанова, а тому суд не оцінює відносини, які виникли між боржником та ДВС після цього.

При прийнятті ухвали суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 ст.116 ГПК України визначено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За змістом ст.17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, у тому числі наказів господарських судів.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п.6 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження").

Статтею 52 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

За приписами ст.32 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

У п.4.1.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. № 512/5, передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчими документами, виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій та вказується номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

Таким чином, оскільки боржником було відкрито рахунки у нових банках (ПуАТ «Банк Січ», ПуАТ «Міжнародний інвестиційний банк», ПуАТ «ОТП ОСОБА_5»), яких на момент винесення попередньої постанови про арешт коштів не було, що підтвердив представник боржника у судових засіданнях, державний виконавець виніс постанову про арешт коштів, що містяться на рахунках боржника,чітко зазначивши, що арешт не поширюється на рахунки захищені відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016р.», ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатністю та витратами, зумовленими похованнями», а також поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті на виконання статей 19-1 та 26-1 ЗУ «Про теплопостачання», статті 15-1 ЗУ «Про електроенергетику». Саме так зобовязують діяти державного виконавця зазначені вище положення закону.

Суд звертає увагу скаржника, що згідно абз.2 ч.2 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом (власне так вчинив державний виконавець 17.07.2015р., винісши постанову про зняття арешту з окремих рахунків, коли надійшла відповідна заява боржника, підтверджена довідками з банків). У разі ж невиконання таких вимог закону, його дії можуть бути оскаржені боржником. Однак, як уже відзначалося, предметом розгляду у даному випадку є тільки дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення арешту на кошти боржника, що містяться на певних рахунках у банках, та сама така постанова, і оскільки боржником не доведено, порушень закону ДВС, підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись ст.ст.86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні скарги на дії органу ДВС відмовити повністю.

Суддя Яворський Б.І.