ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016р. Справа№ 914/475/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Гутьєвої В.В.

при секретарі Петровській Н.Я.

розглянувши матеріали справи за позовом: Дочірнього підприємства Екран-Вікносвіт ТзОВ Екран, м. Стрий

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 Буд, м. Львів

про стягнення 3 478,43 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 юрисконсульт

від відповідача: не зявився

Відповідно до ст.20 ГПК України розяснено право відводу судді. Відводу судді заявлено не було. На підставі ст.22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

Суть заяви: Позов заявлено Дочірнім підприємством Екран-Вікносвіт ТзОВ Екран до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 Буд про стягнення 3 478,43 грн.

Ухвалою суду від 22.02.2016 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 15.03.2016 р.

Підстави відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 15.03.2016 р., розгляд справи відкладено на 04.04.2016 р.

04.04.2016 р. представник позивача в судове засідання зявився, вимоги, викладені в ухвалі суду від 22.02.2016 р. виконав, позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та поясненнях, наданих в судовому засіданні.

04.04.2016 р. представник відповідача в судове засідання не зявився, вимог, викладених в ухвалі суду від 22.02.2016 р. не виконав, письмового відзиву щодо суті позовних вимог не подав, жодних доказів сплати суми заборгованості повністю чи частково не надав, клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не направив, хоч належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання, про що докази долучено до матеріалів справи (повідомлення про вручення поштового відправлення № 140, зареєстроване канцелярією Господарського суду Львівської області за вхідн. № 13820/16 від 30.03.2016 р.).

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача, суд встановив:

28.08.2013 р. між Дочірнім підприємством «ЕКРАН віконні конструкції» ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Екран» правонаступником якого є Дочірнє підприємство Екран-Вікносвіт ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Екран» (надалі позивачем) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Буд» (надалі відповідачем) укладено договір підряду № 38-08/13/1 (надалі договір). Відповідно до п. 1.1 договору за дорученням замовника підрядник зобовязався власними силами та з власних матеріалів, що вказані у додатках до цього договору, які є його невідєдною частиною, виконати на обєкті, вказаному замовником, в обумовлений строк комплекс будівельно-монтажних робіт, повязаних із виготовленням та встановленням алюмінієвих конструкцій та передати виконані роботи замовнику, а замовник зобовязався прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість у терміни та у порядку визначеному даним договором.

Згідно з п. 5.1 договору підряду загальна сума вартості робіт підрядника за договором становить 108 787,67 грн., в тому числі ПДВ. Пунктом 5.5 договору передбачено, що замовник оплачує авансовий платіж у розмірі 50 % від загальної суми вартості робіт підрядника, зазначеної в п. 5.1 договору упродовж 5 (пяти) банківських днів з моменту підписання договору. Решту 50 % від загальної суми вартості робіт підрядника, зазначеної в п. 5.1 договору, замовник оплачує упродовж 5 (пяти) банківських днів з моменту повідомлення підрядником про готовність виробів до монтажу.

Відповідно до п. 6.1 договору приймання-передача виконаних підрядником робіт здійснюється упродовж 5 пяти робочих днів уповноваженими представниками сторін після закінчення монтажних робіт і оформляється двостороннім підписанням видаткових накладних на вироби та акту приймання-передачі виконаних робіт (щодо монтажних робіт), що є невідємною частиною даного договору.

Позивач виконав взяті на себе зобовязання за укладеним договором, що підтверджується видатковою накладною № 905л від 31.12.2014 р. на суму 2 371,05 грн., яка підписана уповноваженими представниками сторін, підписи яких засвідчені печатками юридичних осіб, копія якої долучена до матеріалів справи, а оригінал оглянутий у судовому засіданні. В порушення умов договору відповідач не здійснив повної оплати за надані послуги.

Відтак, позивач просить стягнути з відповідача 2 371,05 грн. основного боргу, 80,48 грн. 3 % річних, 1 026,90 грн. втрат від інфляції та 1 378,00 грн. судового збору.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. При цьому, суд виходить із наступного:

Як передбачено ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли господарські правовідносини на підставі договору підряду № 38-08/13/1 від 28.08.2013 р.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав взяті на себе зобовязання за укладеним договором, що підтверджується видатковою накладною № 905л від 31.12.2014 р. на суму 2 371,05 грн., яка підписана уповноваженими представниками сторін, підписи яких засвідчені печатками юридичних осіб, копія якої долучена до матеріалів справи, а оригінал оглянутий у судовому засіданні.

Внаслідок невиконання відповідачем зобовязань за укладеним договором підряду № 38-08/13/1 від 28.08.2013 р. виникла заборгованість, яка на момент звернення з позовною заявою становила 2 371,05 грн. Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу на суму 2 371,05 грн. є обґрунтована, підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі наведеної норми позивач просить стягнути з відповідача 80,48 грн. 3 % річних та 1 026,90 грн. втрат від інфляції. Вимога позивача про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 80,48 грн. та втрат від інфляції в розмірі 1 026,90 грн. є обґрунтована, підтверджується матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши думку представника позивача, cуд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу на суму 2 371,05 грн., 3 % річних на суму 80,48 грн. та втрат від інфляції на суму 1 026,90 грн. є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, суд, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладає судові витрати на відповідача в розмірі 1 378,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1, 12, 33, 34, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 Буд (79020, м. Львів, пр. Чорновола, 67 Г; код ЄДРПОУ № 38057252) на користь Дочірнього підприємства Екран-Вікносвіт ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Екран (82400, Львівська область, м. Стрий, вул. Сколівська, 7 Б; код ЄДРПОУ № 32561990) 2 371,05 грн. основного боргу, 80,48 грн. 3 % річних, 1 026,90 грн. втрат від інфляції та 1 378,00 грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

У судовому засіданні 04.04.2016 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складений та підписаний 07.04.2016 р.

Суддя Гутьєва В.В.