ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2016 р. Справа № 922/43/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Тихий П.В.,

при секретарі судового засідання Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю №01-42юр/4230 від 08.06.2015р.; ОСОБА_2, за довіреністю №01-16юр/331 від 18.01.2016р.,

відповідача ОСОБА_3, за довіреністю б/н від 18.09.2015р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "Донком" (вх.№626Х/1-41 від 01.03.2016р.), на рішення господарського суду Харківської області від 15.02.2016р. у справі №922/43/16,

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків,

до Приватного підприємства "Донком", м. Харків,

про стягнення 389747,96 грн. -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.02.2016р. (суддя Сальникова Г.І.) позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "Донком" на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" невикористаний аванс в розмірі 49993,29 грн., штраф в розмірі 153415,68 грн. та судовий збір в сумі 2961,13 грн. В частині стягнення з відповідача невикористаного авансу в розмірі 192338,99 грн. провадження у справі припинено. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Харківської області від 15.02.2016р. у справі №922/43/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги, заявник зазначає, що при розрахунку суми стягнення ні позивачем, ні судом першої інстанції не були прийняті до уваги підписані сторонами акт приймання виконаних будівельних робіт від 31.12.2015р. №3 за грудень 2015р. на суму 138316,51 грн. та видаткова накладна №РН-0000086 від 17.12.2015р. на суму 48022,48 грн. Крім того, апелянт вказує на те, що відповідно до підписаного сторонами акту звірки за період з 01.12.2015р. по 31.12.2015р. сума заборгованості за договором становить лише 49993,29 грн. При цьому, апелянт вказує, що сума авансу була використана відповідачем за призначенням у повному обсязі, оскільки, після здійснення авансування ці грошові кошти використані для придбання необхідних для виконання робіт матеріалів, виробів та обладнання.

Також, відповідач зазначає, що всупереч положенням п. 6.1.4 договору позивач у 5-денний термін з моменту підписання договору не передав відповідачу належним чином затверджену проектну документацію в повному складі та обсязі згідно з вимогами державних будівельних норм та нормативно-інструктивних документів, внаслідок чого відповідач з обєктивних причин не мав можливості своєчасно виконати визначені договором роботи.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.03.2016р. апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 04.04.2016р.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№3493 від 31.03.2016р.) вважає, що рішення є законним та обґрунтованим, прийнятим із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Зокрема, в обґрунтування своєї позиції по справі позивач зазначає, що після звернення до господарського суду Харківської області за вирішенням спору 31.12.2015р. позивачем та відповідачем у справі було підписано акт №3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 року. Вказаний факт відображений в акті звірки за період з 01.12.2015р. по 31.12.2015р., згідно яким борг відповідача перед позивачем становить 49993,29 грн. Вищевказані обставини були враховані судом при прийнятті судового рішення, у звязки з чим позов було задоволено частково.

Заявник скарги надав додаткові письмові пояснення (вх.№3523 від 01.04.2016р.), в яких, зазначає, що відсутність в наданому позивачем календарному плані (графіку) будь-яких даних, які б свідчили, що цей графік має відношення саме до договору про закупівлю робіт №И1642 від 22.05.2014р. та конкретного строку виконання таких робіт, також, виключає підстави застосування до відповідача відповідальності за невиконання або несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

В судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 04.04.2016р. представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її в повному обсязі. Представники позивача зазначили, що проти задоволення апеляційної скарги заперечують, рішення місцевого господарського суду просять залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, заслухавши в судовому засіданні пояснення уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2014р. між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (замовник) та Приватним підприємством "Донком" (підрядник) укладено договір про закупівлю робіт №И 1642.

Відповідно до пункту 1.1. договору підрядник зобов'язувався виконати для замовника технічне переоснащення (шляхом модернізації) ПЛ 0,4 кВ (інв. №506277/01) від ТП-424 з улаштуванням ТП 10(6)/0,4 кВ та ПЛ 10(6) кВ, с. Ч. Тишки Харківського району Харківської області, а замовник прийняти і оплатити такі роботи.

Відповідно до п. 5.1 договору строк (термін) виконання робіт передбачено календарним планом (графіком) виконання робіт.

29.06.2015р. між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (замовник) та Приватним підприємством "Донком" (підрядник) укладено додаткову угоду №3 до договору. Згідно з умовами додаткової угоди був викладений у новій редакції додаток № 2 "Календарний план (графік) виконання робіт" та подовжено термін дії договору до 30.12.2015р.

Згідно з календарним планом відповідач у серпні повинен був завершити роботи за договором з технічного переоснащення (шляхом модернізації) ПЛ 0,4 кВ (інв. № 506277/01) від ТП-424 з улаштуванням ТП 10(6)/0,4 кВ та ПЛ 10(6) кВ, с. Ч. Тишки Харківського району Харківської області.

За твердженням позивача, відповідач не виконав у повному обсязі роботи у встановлені за договором строки, що стало підставою для звернення у січні 2016р. позивача до господарського суду Харківської області з позовом, в якому останній просить суд стягнути з Приватного підприємства "Донком" на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" 389747,96 грн., що складається з невикористаного авансу 236332,28 грн. та штрафу 153415,68 грн.; покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 5846,22 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову, господарський суд першої інстанції виходив з того, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача невикористаного авансу підлягає задоволенню в сумі 49993,29 грн., як правомірна та обґрунтована; у звязку з частковим виконанням відповідачем робіт в розмірі 192338,99 грн. в цій частині провадження підлягає припиненню, на підставі пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмету спору; штраф у розмірі 153415,68 грн. є обґрунтованим та вірно розрахованим, у звязку з чим підлягає стягненню з відповідача, згідно умов чинного законодавства та положень договору.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України та статтею 509 Цивільного кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязок.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої, сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Замовник, відповідно до частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України, зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

За договором будівельного підряду підрядник зобов'язується виконати будівельні роботи, а замовник прийняти об'єкт або закінченні будівельні роботи та оплатити їх (ч.1, 2 ст. 875 Цивільного кодексу України, ч. 1,2 ст. 318 Господарського кодексу України).

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником, відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Як встановлено судом першої інстанції та під час розгляду апеляційної скарги, згідно з пунктом 3.1 договору загальна сума договору становить 1534156,80 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору позивач перерахував відповідачу аванс 75 % від загальної суми договору 1150617,60 грн. для придбання необхідних для виконання робіт матеріалів, обладнання, а саме: 04.11.2014р. платіжне доручення №22289 на суму 432000,07 грн.; 04.11.2014р. платіжне доручення №22290 на суму 335078,33 грн.; 27.11.2014р. платіжне доручення №24761 на суму 216000,03 грн.; 27.11.2014р. платіжне доручення №24762 на суму 167539,17 грн.

Договором встановлено, що відповідач кожного місяця готує акт виконаних робіт і не пізніше 25 числа звітного місяця передає представнику позивача акт разом з копіями видаткових накладних на матеріали, обладнання та розрахунки вартості машино-годин машин та механізмів або договір їх оренди.

Оплата виконаних робіт здійснюється протягом 5 банківських днів після підписання кожного проміжного акта з частковим зарахуванням авансу по кожному акту в розмірі 75 % від вартості виконаних робіт.

У 2014 році відповідачем було надано акт від 28.11.2014р. №1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014 року на суму 263663,53 грн. Позивач здійснив оплату виконаних робіт 08.12.2014р. платіжним дорученням №25637 на суму 65915,88 грн. (з частковим зарахуванням авансу по кожному акту в розмірі 75% від вартості виконаних робіт).

Акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2015 року на суму 254256,56 грн. відповідач надав 16.01.2015р. Позивач здійснив оплату виконаних робіт 22.01.2015р. платіжним дорученням №1429 на суму 63564,14 грн.. (з частковим зарахуванням авансу по кожному акту в розмірі 75% від вартості виконаних робіт).

За умовами договору відповідач здійснив поставку обладнання для монтажу на суму 492900,86 грн. за видатковою накладною №РН-0000078 від 29.07.2015р. Згідно з актом приймання-передачі обладнання в монтаж від 29.07.2015р. обладнання на суму 492900,86 грн. було передано відповідачеві. Позивач здійснив оплату обладнання 05.08.2015р. платіжним дорученням №2626 на суму 123225,22 грн. (з частковим зарахуванням авансу в розмірі 75% від вартості обладнання).

Акт 2 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2015 року на суму 208226,15 грн. відповідач надав 31.07.2015р. Позивач здійснив оплату виконаних робіт 05.08.2015р. платіжним дорученням №2621 на суму 52056,54 грн. (з частковим зарахуванням авансу по кожному акту в розмірі 75% від вартості виконаних робіт).

Як вже було зазначено вище, згідно з календарним планом відповідач у серпні повинен був завершити роботи за договором з технічного переоснащення (шляхом модернізації) ПЛ 0,4 кВ (інв. № 506277/01) від ТП-424 з улаштуванням ТП 10(6)/0,4 кВ та ПЛ 10(6) кВ, с. Ч. Тишки Харківського району Харківської області.

При цьому, колегія суддів зазначає, що посилання апелянта на те, що відсутність в наданому позивачем календарному плані (графіку) будь-яких даних, які б свідчили, що цей графік має відношення саме до договору про закупівлю робіт №И1642 від 22.05.2014р. та конкретного строку виконання таких робіт є необґрунтованими, та такими, що не підтверджуються належними доказами. Як вбачається з плану, роботи повинні були здійснюватись ПП "Донком" по обєкту, який є предметом договору №И 1642 від 22.05.2014р., а саме по технічному переоснащенню (шляхом модернізації) ПЛ 0,4 кВ (інв. №506277/01) від ТП-424 з улаштуванням ТП 10(6)/0,4 кВ та ПЛ 10(6) кВ, с. Ч. Тишки Харківського району Харківської області, у звязку з чим у колегії суддів відсутні підстави вважати, що вказаний графік не має відношення до договору, спір по якому вирішується в даній справі. Крім того, колегія суддів зазначає, що акти виконаних робіт, наявні в матеріалах справи відповідають графіку та виду робіт, визначених у календарному плані.

Судом встановлено, що позивач виконав свої обов'язки у повному обсязі, проте відповідач в порушення норм чинного цивільного та господарського законодавства України та умов договору про закупівлю робіт №И1642 від 22.05.2014, не виконав у повному обсязі роботи у встановлені строки.

Пунктом 6.2.1 договору передбачено право замовника достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов'язань відповідачем, повідомивши про це його у строк 30 діб.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Колегія суддів вказує, що позивач звернуся до відповідача з повідомленням від 24.11.2015р. №05-16юр/9463 про розірвання договору про закупівлю робіт від 22.05.2014р. №И 1642 з 24.11.2015р. та повернення коштів в сумі 236332,28 грн. у строк 7 днів з дня отримання цього повідомлення та сплати штрафу у розмірі 10% від ціни договору в сумі 153415,68 грн. Докази надання відповідачем відповіді на вказане повідомлення, як і докази повернення коштів у всій сумі відсутні.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що після відкриття провадження у справі відповідачем було виконані роботи в розмірі 192338,99 грн., що підтверджується актом звірки за період з 01.12.2015р. по 31.12.2015р. відповідно з договором №И 1642 від 22.05.2014р., який підписаний представниками обох сторін та скріплений печатками товариств, копіями довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2015р. та акту №3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 р., які також були підписані представниками обох сторін та скріплені печатками товариств.

У зв'язку з частковим виконанням відповідачем робіт в розмірі 192338,99 грн., суд першої інстанції обґрунтовано припинив в цій частині на підставі п. 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмету спору.

Таким чином, посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не було враховано акт №3 приймання виконання будівельних робіт спростовується вищенаведеним. Також, присутній в судовому засіданні представник відповідача вказав на те, що зазначені твердження апелянта були зроблені ним до отримання повного тексту оскаржуваного рішення, у звязку з чим, є помилковими.

Крім того, колегія суддів зазначає, що представник відповідача підтвердив, що сума заборгованості за договором становить 49993,29 грн., однак зазначив, що аванс у вказаному розмірі не є невикористаним, оскільки на цю суму була здійснена закупівля необхідних матеріалів. Однак, колегія суддів вважає вказані твердження апелянта такими, що не спростовують факту невиконання умов договору, у звязку з тим, що предметом договору №И 1642 є виконання підрядником певних робіт з технічного переоснащення, а не закупівля товарів.

Враховуючи вказані обставини та приймаючи до уваги вимоги статті 526 Цивільного Кодексу України, а саме те, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача невикористаного авансу підлягає задоволенню в сумі 49993,29 грн. як правомірна та обґрунтована.

Щодо заявленого до стягнення у позові штрафу в сумі 153415,68 грн. колегія суддів враховує наступне.

Згідно зі ст.ст.193, 198 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 7.1. договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством та цим договором.

Згідно пункту 7.3.1 договору, відповідальність підрядника: - за порушення терміну виконання робіт підрядник сплачує замовнику штраф у розмірі 10% від вартості договору.

Таким чином, на підставі вищевказаних норм закону та умов договору судом першої інстанції, на підставі зробленого розрахунку обґрунтовано задоволено позовні вимоги та стягнуто на користь позивача 153415,68 грн. штрафу.

Отже, дослідивши всі належні докази, які мають відношення до даного спору, з урахуванням приписів ст.ст. 4-3, 32, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів дійшла висновку, що місцевим господарським судом законно та обґрунтовано прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційний скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Харківської області від 15.02.2016р. у справі №922/43/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, керуючись ст.ст. 49, 99 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню відповідачу.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Донком" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 15.02.2016р. у справі №922/43/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2016 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя П.В. Тихий