КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"11" квітня 2016 р. Справа №910/104/2013

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Майданевича А.Г.

Федорчука Р.В.

розглядаючи апеляційну скаргу департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року,

за скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

на дії відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 910/104/2013 (головуючий суддя - Ващенко Т.М., судді Пригунова А.Б., Босий В.П)

за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

до приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос»

про стягнення заборгованості за генеральною кредитною угодою,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року по справі № 910/104/2013 скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на дії відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - задоволено частково.

Визнано незаконними дії старшого виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 43700110 від 01.12.2015 року. Визнано недійсною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. від 01.12.2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 43700110. Також визнано недійсною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. від 01.12.2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 43700110 з виконання наказу господарського суду міста Києва від 29.07.2013 року № 910/104/2013. В іншій частині в задоволенні скарги - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду від 15.03.2016 року департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року у справі № 910/104/2013 скасувати, та відмовити в задоволенні скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу та додані до неї документи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду і має бути повернута скаржнику з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду судовий збір становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати в місячному розмірі станом на 1 січня 2016 року становить 1 378 грн.

Таким чином, за оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року по справі № 910/104/2013 скаржник повинен був сплатити 1 378,00 грн.

Скаржник подав клопотання, в якому просить суд врахувати той факт, що департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України фінансується за рахунок коштів державного бюджету, та відстрочити оплату судового збору.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір судового збору або звільнити його від сплати.

Отже, єдиною підставою для вчинення господарським судом цих дій є врахування майнового стану сторони.

Відповідно до п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 року №7, клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Департаментом Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не наведено обставин, які б мали виключний характер та свідчили про наявність належних підстав для надання відстрочки сплати судового збору. Так, в клопотанні скаржник, посилаючись на ст. 8 Закону України «Про судовий збір», просить суд відстрочити сплату судового збору, зокрема, у зв'язку з тим, що розрахунково-касове обслуговування департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснюється Державною казначейською службою України лише в межах відкритих асигнувань. Проте, апелянтом не надано суду доказів того, що у департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повністю відсутні кошти в розмірі 1 378,00 грн., які б можна було використати для сплати судового збору за подання апеляційної скарги, не подано доказів про неможливість здійснити платіж готівкою чи фінансову спроможність сплатити судовий збір до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки відстрочка сплати судового збору є правом господарського суду, яким суд користується за наявності виключних обставин, яких у даному випадку скаржником не доведено, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про відстрочку сплати судового збору.

Отже, клопотання департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відстрочку сплати судового збору за подання апеляційної скарги задоволенню не підлягає.

Згідно з п.п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга не приймається до розгляду і підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 4 ст. 97 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду міста Києва від 15.03.2016 року по справі № 910/104/2013 повернути скаржнику.

2. Копію ухвали суду надіслати сторонам у справі.

3. Матеріали справи № 910/104/2013 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді А.Г. Майданевич

Р.В. Федорчук