ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2016 р. Справа №917/318/16

за позовом Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот", вул.Пивоварова, 5, м.Сєвєродонецьк, Луганської області, 93403

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Промсантехніка-1", вул.Свіштовська, 3-А, м.Кременчук, Полтавської області, 39610

про стягнення 359 895,24 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 05/33 від 07.12.2015р.

від відповідача: не з'явилися.

Розглядається позов про стягнення 359 895,24 грн. заборгованості за договором поставки № 26сн/34-2110 від 21.10.2013р., з яких 54 891,65 грн. штрафу за поставку неякісного товару, 274 458,24 грн. вартості неякісного товару, 8 233,75 грн. штрафу за невиконання гарантійних обов"язків, 22 311,60 грн. сума витрат на монтаж та транспортування.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням наведеним у позовній заяві.

Відповідач відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Ухвали, що направлялася відповідачу за вказаною в позові адресою, повернулися до суду з відміткою пошти про закінчення терміну зберігання.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який доданий позивачем до позову, відповідач значиться в реєстрі за адресою, що вказана позивачем у позові.

Згідно з п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює нез"явлення відповідача в судове засідання як підставу для подальшого відкладення розгляду справи.

Керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, між ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" (надалі - Позивач, покупець), та ТОВ «Компанія «Промсантехніка-1» (надалі - Відповідач, продавець) був укладений договір поставки №26сн/34-2110 від 21.10.2013 р. (далі - Договір поставки).

Умовами договору визначено, зокрема, наступне:

- п. 1.1 та п. 1.2 Постачальник зобов'язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити деталі трубопроводу для газопроводу (відводи, переходи, трійники, днище, заглушку, муфти ізолюючі) у кількості, асортименті та по цінам, зазначеним у додатку №1, що є невід'ємною частиною Договору поставки.

- п. 1.2. Продукція повинна відповідати по якості та комплектності стандартам заводу-виробника.

- п. 2.1 Постачальник поставляє продукцію на склад Покупця. Продукція вважається поставленою Відповідачем та прийнятою Позивачем: за кількістю згідно накладної, за якістю та комплектністю - згідно паспортних даних на продукцію. Невідповідність по якості та комплектності оформляється актом, підписаним з обох сторін. Виклик представника постачальника в такому разі обов"язковий.

- п. 3.2 Загальна сума договору складає 591 409,64 грн. з ПДВ.

- п.4.1 Оплата за товар здійснюється у 2 етапи: 1-й етап - передплата на рахунок Відповідача у розмірі 30% вартості продукції, на підставі його рахунку; 2-й етап - кінцевий розрахунок 70% у продовж 5 банківських днів після поставки товару.

- п.5.1. Постачальник поставляє продукцію у продовж 50 календарних днів з моменту передплати. Разом із продукцією Постачальник передає Покупцю оригінал накладної та технічний паспорт.

- п.7.1 Постачальник гарантує нормальну роботу поставленої продукції у продовж 12 місяців з дати пуску його в експлуатацію, але не більше 18 місяців з моменту поставки продукції Покупцю, при дотриманні Покупця умов експлуатації та зберігання.

- п. 7.2 У разі виявлення дефектів продукції при прийманні та у гарантійний період або у разі його невідповідності умовам договору, Постачальник зобов'язаний за власний рахунок на вимогу Покупця усунути всі виявлені дефекти або замінити продукцію новою. Строк усунення дефектів або заміни 45 робочих днів з дняпідписання акта про невідповідність продукції умовам договору або про виявлені дефекти. При цьому, всі витрати, пов"язані з монтажем, демонтажем, завантаженням, транспортуванням дефектної продукції оплачуються постачальником на підставі рахунків покупця.

- п. 8.5 У разі не виконання гарантійних обов'язків, згідно п. 7.1 Договору, Відповідач зобов'язаний повернути грошові кошти у повному обсязі за продукцію, визнану дефектною та заплатити штраф у розмірі 3% від вартості дефектної продукції.

- п.8.6. У разі поставки неякісної продукції або відмови від поставки Відповідач сплачує на користь Позивача штраф у розміру 20% від загальної суми неякісного обладнання.

Як зазначає позивач, на виконання умов вищезазначеного Договору ним на користь Відповідача було сплачено зазначену у Договорі поставки вартість товару.

В підтвердження сплати вартості товару позивач надав платіжні доручення №28577 від 08.11.2013 р., банківські виписки від 19.02.2014 p., від 04.03.2014 р. та від 13.08.2014 р.

Згідно видаткової накладної №Пс-0000601 від 23.12.2013 р. відповідачем на користь позивача було передано деталі для газопроводу, визначені умовами Договору поставки, а саме: муфта ізолююча DN400 PN16 ТУ10722003ст.20 у кількості 1 шт. на суму 61 656,00 грн. та муфта ізолююча DN500 PN16 ТУ 10722003ст.20 у кількості 2 шт. на суму 212 802,24 грн.

Позивач вказує, що зазначені муфти були прийняті ним відповідно до прибуткового ордеру №737 від 25.12.2013 р. та переміщені на склад, де й зберігались до листопада 2014 р.

У листопаді 2014 р. згідно акту №159 приймання-передачі вказані муфти були передані підрядній організації ТОВ «Промхіммонтаж» для проведення робіт по монтажу резервного трубопроводу природного газу.

Позивач стверджує, що в ході здійснення робіт по монтажу було виявлено пропуски по всьому діаметру муфти DN500 PN16 ТУ10722003ст.20, про що листом №2905 від 30.03.2015 р. було повідомлено відповідача та викликано його повноважного представника для оформлення акту невідповідності продукції за якістю. У відповідь на зазначений виклик до Позивача прибув директор відповідача, яким спільно з представниками Позивача було здійснено огляд ізолюючих муфт DN400 та DN500, поставлених за Договором поставки.

За результатами огляду було складено акт від 02.04.2015 р. в якому зафіксовано наступне: 1) при наборі тиску для пнемо випробування ділянки газопроводу, на знов змонтованій ізолюючій муфті DN500 виявлений пропуск повітря по всьому з'єднанні «обойма-патрубок»; 2) при проведенні гідро випробування в ремонтно-механічному цеху на муфтах DN400 та DN500 виявлено протікання води по з'єднанню «обойма-патрубок». В зазначеному акті було зроблено висновок про те, що оглянуті ізолюючі муфти DN400 та DN500у кількості 3 шт., поставлені відповідачем на користь позивача за договором поставки, не відповідають технічним характеристикам по герметичності та тиску, зазначеному у відповідних паспортах. Зазначений акт було підписано представником Відповідача з зауваженнями в яких представником було підтверджено факт протікання муфт, однак зауважено, що при прийманні зазначеної продукції Позивачем зауважень щодо якості не виникло і протікання виявлено лише після видачі із зберігання в монтаж. Також зазначено про можливість встановлення причин вказаних дефектів лише після розкриття муфт на підприємстві-виготовлювачі.

Позивач листом №3017 від 08.04.2015 р. повідомив Відповідача про те, що зазначені муфти будуть доставлені Відповідачу для виявлення причин дефектів та складання відповідного акту.

Відповідач у відповідь листом №93/1 від 09.04.2015 р. підтвердив прийняття муфт для розкриття та виявлення причин протікання за адресою: м. Харків, вул. Плиточна, 12 та надав графік огляду та розкриття обладнання.

Відповідно до накладної-вимоги №8 від 16.04.2015 p., а також заявки №3173-40824 від 17.04.2015 р. на виконання робіт, спірне обладнання власними силами та за рахунок Позивача було доставлене до м. Харків за адресою, вказаною у листі №93/1 від 09.04.2015 р.

Після доставки на територію Відповідача у присутності представників Позивача Відповідачем було здійснено розбирання обладнання та в результаті огляду було виявлено наступні дефекти:

наявність результатів корозії на ущільнюючих поверхнях ущільнюючих кілець;

наявність тріщин на ущільнюючому кільці;

наявність пор у клеєному наповнювачі;

наявність радіального зазору до 1мм між прокладкою та корпусом;

наявність тріщини на ущільнюючий поверхні корпусу.

Також зазначено, що наявні дефекти є можливими причинами протікання ізолюючих муфт.

За результатами вказаного огляду було складено акт від 23.04.2015р, у якому зафіксовано вищезазначені дефекти. Акт підписано представниками Позивача та Відповідача.

Позивач вказує, що зазначені муфти залишились у відповідача з метою проведення ремонтних робіт, однак, у визначені договором строки відповідач спірне обладнання не повернув, на нове не замінив.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами щодо стягнення з відповідача 359 895,24 грн. заборгованості за договором поставки № 26сн/34-2110 від 21.10.2013р., з яких 54 891,65 грн. штрафу за поставку неякісного товару, 274 458,24 грн. вартості неякісного товару, 8 233,75 грн. штрафу за невиконання гарантійних обов"язків, 22 311,60 грн. сума витрат на монтаж та транспортування.

При вирішенні спору, суд приймає до уваги наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору поставки № 26сн/34-2110 від 21.10.2013р., кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору поставки та купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного Кодексу України).

За приписами ст. 692, ст. 693 Цивільного Кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов'язання за Договором поставки № 26сн/34-2110 від 21.10.2013р. в частині сплати зазначеної у Договорі поставки вартості товару, що підтверджується платіжним дорученням №28577 від 08.11.2013 р., та банківськими виписками від 19.02.2014 p., від 04.03.2014 р. та від 13.08.2014 р.

Відповідач, в свою чергу, згідно видаткової накладної №Пс-0000601 від 23.12.2013 р. передав деталі для газопроводу, визначені умовами Договору поставки, а саме муфта ізолююча DN400 PN16 ТУ10722003ст.20 у кількості 1 шт. на суму 61 656,00 грн. та муфта ізолююча DN500 PN16 ТУ 10722003ст.20 у кількості 2 шт. на суму 212 802,24 грн.

Важливою умовою договору купівлі-продажу є умова щодо якості товару. Продавець повинен продати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. За відсутності в договорі умов щодо якості товару продавець має передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується (ст. 673 ЦК України).

Відповідно до ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає договору купівлі-продажу. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Згідно з ч. 2 ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, мас право у випадку істотного порушення вимог до якості товару вимагати замінити товар.

Чинним законодавством передбачено (ст. 173 ГК України), що один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а останній має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Таким чином, відповідно до зазначених положень чинного законодавства на постачальника покладається обов'язок поставити товар належної якості.

За змістом ст. 675 Цивільного кодексу України товар, який продавець передає або повинен передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлений договором купівлі-продажу.

Згідно із ч. 2 ст. 675 ЦК України договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Згідно ч. 5 ст. 269 Господарського кодексу України постачальник (виробник) гарантує якість товарів у цілому. Гарантійний строк на комплектуючі вироби і складові частини вважається рівним гарантійному строку на основний виріб, якщо інше не передбачено договором або стандартами (технічними умовами) на основний виріб.

Сторони у п. 7.1 договору поставки узгодили, що відповідач гарантує нормальну роботу поставленої продукції у продовж 12 місяців з моменту введення в експлуатацію, але не більше 18 місяців з моменту поставки продукції, за умови дотримання Позивачем умов експлуатації та зберігання.

Як відображено у акті від 02.04.2015 р. та акті від 23.04.2015 р., які підписано представниками обох сторін, муфта ізолююча DN400 PN16 ТУ10722003ст.20 у кількості 1 шт. на суму 61 656,00 грн. та муфта ізолююча DN500 PN16 ТУ 10722003ст.20 у кількості 2 шт. на суму 212 802,24 грн., поставлені позивачу відповідачу за видатковою накладною №Пс-0000601 від 23.12.2013 р., не відповідають технічним характеристикам по герметичності та тиску, зазначеному у відповідних паспортах, мають наступні дефекти: наявність результатів корозії на ущільнюючих поверхнях ущільнюючих кілець; наявність тріщин на ущільнюючому кільці; наявність пор у клеєному наповнювачі; наявність радіального зазору до 1мм між прокладкою та корпусом; наявність тріщини на ущільнюючий поверхні корпусу.

Акт від 02.04.2015 р. підписано представником Відповідача з зауваженнями, в яких представником було підтверджено факт протікання муфт, однак зауважено, що при прийманні зазначеної продукції Позивачем зауважень щодо якості не виникло і протікання виявлено лише після видачі із зберігання в монтаж. Також зазначено про можливість встановлення причин вказаних дефектів лише після розкриття муфт на підприємстві-виготовлювачі.

Акт від 23.04.2015 р. складено на території відповідача у присутності представників позивача в результаті огляду після здійсненого відповідачем розбирання обладнання. акт підписано представниками сторін без зауважень.

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі виявлення дефектів продукції при прийманні та у гарантійний період або у разі його невідповідності умовам договору, Постачальник зобов'язаний за власний рахунок на вимогу Покупця усунути всі виявлені дефекти або замінити продукцію новою. Строк усунення дефектів або заміни 45 робочих днів з дняпідписання акта про невідповідність продукції умовам договору або про виявлені дефекти.

Зважаючи на умови Договору поставки, а також факт підтвердження Відповідачем дефектів у поставленому ним товарі в акті від 02.04.2015, відповідач зобов'язаний був усунути дефекти або замінити продукцію до 11.06.2015р. (45 робочих днів).

Відповідно до накладної-вимоги №8 від 16.04.2015 p., а також заявки №3173-40824 від 17.04.2015 р. на виконання робіт, спірне обладнання за рахунок позивача було доставлене до м. Харків за адресою, вказаною у листі №93/1 від 09.04.2015 р., та оглянуте представниками сторін, про що складено акт від 23.04.2015р.

Позивач листом №04/ДМТС-935 від 12.10.2015 р. направив відповідачу прохання повідомити точні строки здійснення повернення обладнання після усунення дефектів.

Докази, які б свідчили про здійснення відповідачем повернення обладнання після усунення дефектів або заміни продукції новою у визначені договором строки відповідач не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 274 458,24 грн. вартості неякісного товару підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 54 891,65 грн. штрафу за поставку неякісного товару та 8 233,75 грн. штрафу за невиконання гарантійних обов"язків.

Так, у п. 8.5 договору сторони узгодили, що у разі не виконання гарантійних обов'язків, згідно п. 7.1 Договору, Відповідач зобов'язаний повернути грошові кошти у повному обсязі за продукцію, визнану дефектною та заплатити штраф у розмірі 3% від вартості дефектної продукції.

Відповідно до п.8.6. договору у разі поставки неякісної продукції або відмови від поставки Відповідач сплачує на користь Позивача штраф у розміру 20% від загальної суми неякісного обладнання.

Оскільки, станом на момент подання позовної заяви та дату прийняття рішення, обладнання після усунення дефектів позивачу не повернуте, не замінене новим у визначені договором строки, відповідач не виконав свої зобов'язання, погоджені в п. 7.1. Договору, виходячи з того, що вартість спірного обладнання 274 458,24 грн., сума штрафу нарахована відповідно до п.8.6. договору становить 54 891,65 грн., на підставі п. 8.5 Договору - штраф дорівнює 8 233,75 грн.

Таким чином, вимоги про стягнення 54 891,65 грн. штрафу за поставку неякісного товару та 8 233,75 грн. штрафу за невиконання гарантійних обов"язків є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 22 311,60 грн. збитків у вигляді витрат на монтаж та транспортування суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

П. 7.2 договору сторони передбачили, що у разі виявлення дефектів продукції при прийманні та у гарантійний період або у разі його невідповідності умовам договору, Постачальник зобов'язаний за власний рахунок на вимогу Покупця усунути всі виявлені дефекти або замінити продукцію новою. При цьому, всі витрати, пов"язані з монтажем, демонтажем, завантаженням, транспортуванням дефектної продукції оплачуються постачальником на підставі рахунків покупця.

Відшкодування збитків можливо лише за наявності складу правопорушення, до якого входять наступні елементи: протиправна поведінка, наявність збитків, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та спричиненням збитків, вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків. Отже, позивач повинен довести протиправність дій відповідача, наявність та розмір збитків, наявність причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та спричиненням збитків.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено факт наявності дефектів у поставленому відповідачем товару, відсутність доказів, які б свідчили про здійснення відповідачем повернення обладнання після усунення дефектів або заміни продукції новою у визначені договором строки. Вказане свідчить про наявність такого елементу правопорушення як протиправна поведінка відповідача.

В підтвердження наявності та розміру збитків позивач надав докази договір №27/УЗ/14-77 від 12.08.2014 p., що укладений позивачем з підрядником ТОВ "Промхіммонтаж", акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ2в за листопад-грудень 2014 р. Зокрема, вказані докази підтверджують здійснення ТОВ "Промхіммонтаж" за замовлення позивача монтажу саме спірних муфт та обгрунтовують заявлений до стягнення розмір затрат на монтаж - 11 505,17 грн. ( дана сума вбачається з витягів з актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ2в за листопад-грудень 2014 р. щодо вартості затрат на монтаж саме спірних муфт).

Крім того, позивач вказує, що поніс витрати у розмірі 7 087,86 грн. без ПДВ на транспортування за власні кошти дефектного обладнання до м. Харків на виробничі майданчики Відповідача.

Факт транспортування позивачем за власні кошти дефектного обладнання до м. Харків відповідачем не спростовується та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, заявкою №3173-40824 від 17.04.2015 р. на виконання робіт. На підставі наказу на виконання робіт №3173-40824 від 17.04.2015 р. бухгалтерією позивача проведено калькуляцію витрат на транспортування, яка включає в себе витрати на пальне, добові супроводжуючих працівників, оплата праці та інше.

Вказані докази підтверджують понесення позивачем збитків на транспортування дефектного обладнання у розмірі 7 087,86 грн.

Загальна сума витрат на монтаж та транспортування спірних муфт складає 22 311,60 грн.

Позивач, як передбачено у п.7.2. договору, супровідним листом №04/ДМТС-195 від 19.02.2016 p., направив на адресу Відповідача відповідний рахунок №1 від 18.02.2016 р. щодо відшкодування витрат на монтаж та транспортування спірних муфт у загальній сумі 22 311,60 грн. (докази направлення надані в матеріали справи).

Докази відшкодування витрат на монтаж та транспортування суду не надані, розмір визначених до сплати збитків відповідачем не спростовано.

За даних обставин, з огляду на передбачення у п. 7.2 договору, що всі витрати, пов"язані з монтажем, демонтажем, завантаженням, транспортуванням дефектної продукції оплачуються постачальником, надання позивачем належних доказів в підтвердження протиправності дій відповідача, доведення позивачем наявності та розміру збитків, суд вбачає наявність причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та спричиненням збитків, а отже вимоги про стягнення 22 311,60 грн. збитків у вигляді витрат на монтаж та транспортування є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. і 29 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати, згідно ст.49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 83 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Промсантехніка-1» (вул.Свіштовська, 3-А, м.Кременчук, Полтавської області, 39610, ідентифікаційний код юридичної особи 31103789) на користь Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот", вул.Пивоварова, 5, м.Сєвєродонецьк, Луганської області, 93403 ідентифікаційний код юридичної особи 33270581) 54 891,65 грн. штрафу за поставку неякісного товару, 274 458,24 грн. вартості неякісного товару, 8 233,75 грн. штрафу за невиконання гарантійних обов"язків, 22 311,60 грн. сума витрат на монтаж та транспортування та 5 398,43 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.04.2016 р.

Суддя Киричук О.А.