РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016Справа №910/3661/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект М плюс"

про стягнення 17 727,66 грн.

Суддя: Домнічева І.О.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Мохонько О.А. - за дов.

від відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проект М плюс" про стягнення 32 351,44 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням зобов'язань відповідача за договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 440151/1юр від 01.06.15р. від 23.12.13р.

Ухвалою від 03.03.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 12.04.2016 р.

11.04.16р. через відділ діловодства суду позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої відповідачем погашено суму основного боргу в зв'язку з чим просить стягнути з відповідача 14 623,78 пені, 2 717,30 грн. інфляційних, 386,58 грн. 3% річних.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

За таких обставин, заява представника позивача про зменшення позовних вимог прийнята господарським судом міста Києва.

12.04.16р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.06.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРО- РЕКОНСТРУКЦІЯ» (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проект М плюс» (далі - відповідач) укладено Договір № 440151/1юр про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до якого позивач зобов'язався своєчасно надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого опалення за адресою: м. Київ, вул. Новодарницька, 23/7, а відповідач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Договір укладено на строк до 01.06.2016 року. Відповідно до п. 32 договору дія договору поширюється на взаємовідносини, які виникли між Сторонами до моменту його укладення відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України, а саме з 01.10.2014 року.

Відповідно до п. 7 Договору плата за надані послуги за наявності засобів обліку води і теплової енергії справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.

Відповідно до п. 9 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Договір укладено на строк до 01 червня 2016 року. Договір вважається щороку

продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, відповідачем сплачено основний борг у загальному розмірі 14 623,78 грн. - 11.03.16р, 29.03.16р., тобто, після порушення провадження по справі (03.03.16р).

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 712 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; замовник зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором постачання енергетичними мережами.

Відповідно до п.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки постачальник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, і внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З положень ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позовні вимоги позивача в частині стягнення 386,58 грн. 3% річних за період з листопада 2014р. по грудень 2015р. та 2 717,30 грн. інфляційних втрат за період з листопада 2014р. по грудень 2015р., суд вирішив задовольнити, виходячи з положень ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Разом з цим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 14 623,78 грн. пені за період з листопада 2014 року по грудень 2015 року включно.

Відповідно до ст. 547 та п. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання (в тому числі щодо неустойки) вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У пункті 20 Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №440151/1юр від 01.06.2015 визначено, споживач несе відповідальність згідно з законодавством і цим договором за несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені.

Як роз'яснено в п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", статтею 36 Закону України "Про телекомунікації", статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань", а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини.

З матеріалів справи не вбачається, а позивачем не доведено укладення між сторонами у справі письмового правочину щодо забезпечення виконання відповідачем грошового зобов'язання у вигляді неустойки (пені), а розмір пені договором або актом цивільного законодавства у спірних правовідносинах сторін також не встановлено, що виключає правові підстави для стягнення пені, нарахованої позивачем.

З огляду на вказані обставини, вимоги позивача про стягнення з відповідача 14 623,78 грн. пені не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову частково, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 49, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТ М ПЛЮС» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд.11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного 28, офіс 20, ) 2 717 (дві тисячі сімсот сімнадцять ) грн. 30 коп. інфляційних, 386 (триста вісімдесят шість) грн.. 58 коп. 3% річних та 132 (сто тридцять одну) грн. 21 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 13.04.16р.

Суддя І.О.Домнічева