КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2016 р. Справа№ 911/5479/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Андрієнка В.В.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2, договір №23-12/15/ФО від 23.12.2015;

від першого відповідача - Пилипенко А.В., довіреність №б/н від 02.04.2016;

від другого відповідача - ОСОБА_3, довіреність №358 від 02.04.2016,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення господарського суду Київської області від 17.02.2016 у справі №911/5479/15 (суддя Карпечкін Т.П.) за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" та ОСОБА_4 про визнання недійсними договору, рішення загальних зборів та визнання права власності.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" та ОСОБА_4 про визнання недійсним Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС", укладеного 21.10.2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4; визнання за ОСОБА_5 права власності на частку в розмірі 100 відсотків статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС"; визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС", оформленого протоколом загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" №21/10/15 від 21.10.2015 року.

Рішенням господарського суду Київської області від 17.02.2016 у справі №911/5479/15 позов задоволено повністю: визнано недійсним Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС"; визнано за ОСОБА_5 права власності на частку в розмірі 100 відсотків статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС"; визнано недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС", оформленого протоколом загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" №21/10/15 від 21.10.2015 року.

При ухваленні даного рішення суд виходив з того, що обставини з підроблення підпису позивача на Договорі купівлі-продажу та протоколі загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" №21/10/15 від 21.10.2015 року, які встановлені експертним шляхом, є підставою для задоволення позову.

Не погодившись з прийнятим рішенням, другий відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Київської області від 17.02.2016 у справі №911/5479/15 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неналежність, як доказів, висновків експертиз, проведених в межах кримінальної справи, якими встановлено обставини підроблення документів.

В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції апелянтом подано до суду клопотання про призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи.

Колегія суддів, розглянувши подане клопотання дійшла висновку про його відхилення.

Обґрунтування відмови у задоволенні вказаного клопотання буде наведене судом нижче у даній постанові при відхиленні доводів апелянта щодо неналежності, як доказів, висновків судових експертиз, проведених в межах кримінальної справи.

Представник першого та другого відповідачів у справі в судовому засіданні 11.04.2016 надав пояснення, якими підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача в судовому засіданні 11.04.2016 надав пояснення, якими просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

ОСОБА_5 з 19.02.2015 року була єдиним учасником товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" з часткою 100 відсотків статутного капіталу, що в грошовому еквіваленті становить 40 000,00 грн.

Статус позивача, як учасника товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" підтверджується Статутом (п. 1.2. та п. 6.4.), редакція якого затверджена рішенням загальних зборів учасників товариства, оформлених протоколом № 08/02/15 від 12.02.2015 року та зареєстрована 19.02.2015 року за № 7006898 реєстраційною службою Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області.

Позивач зазначає, що 22.12.2015 року з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців йому стало відомо про проведення 21.10.2015 року реєстраційних змін, які пов'язані з відчуженням корпоративних прав ТОВ "ВКФ "Амос" у розмірі 100 % за Договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі та зміни керівника ТОВ "ВКФ "Амос" ОСОБА_6 на ОСОБА_4, який станом на 22.12.2015 року відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців обліковується, як єдиний учасник ТОВ "ВКФ "Амос" з часткою 100 відсотків статутного капіталу та його керівник.

Згідно матеріалів реєстраційної справи на підставі Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" від 21.10.2015 року та прийнятих Загальними зборами учасників товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" рішень, оформлених протоколом №21/10/15 від 21.10.2015 року, державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області проведена державна реєстрація змін до установчих документів Товариства, які пов'язані зі зміною складу учасників (замінено учасника Товариства), та внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах (змінено директора Товариства).

Відповідно до відомостей, отриманих з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 23.12.2015 року корпоративні права, що раніше належали позивачу - гр. ОСОБА_5 у ТОВ "ВКФ "АМОС" належать гр. ОСОБА_4.

Позивач зазначає, що зміни у складі учасників та органів управління товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" були здійснені, а право власності на частку в розмірі 100% статутного капіталу Товариства перейшло до гр. ОСОБА_4 без згоди та волевиявлення попереднього учасника і власника 100% статутного капіталу Товариства - гр. ОСОБА_5 (позивача) на підставі підроблених документів, а саме Договору купівлі-продажу 100% частки статуного капіталу Товариства від 21.10.2015 року.

Як вбачається з Договору купівлі-продажу від 21.10.2015 року, 100% частки статуного капіталу Товариства, яка належала гр. ОСОБА_5 було відчужено на користь гр. ОСОБА_4.

Проте, позивач зазначає, що не підписував зазначений Договір купівлі-продажу.

За доводами позивача внаслідок підроблення вказаного Договору купівлі-продажу, незаконним складом загальних зборів Товариства було прийнято рішення (протокол від 21.10.2015 року № 21/10/15) про переобрання директора, вихід позивача зі складу учасників Товариства, включення гр. ОСОБА_4 до складу учасників Товариства зі 100% часткою в статутному капіталі, внесення відповідних змін та затвердження нової редакції статуту Товариства.

В подальшому, на підставі вказаних Договору та рішення Загальних зборів, були внесені зміни до установчих документів Товариства, затверджено нову редакцію Статуту з переліком власників, які незаконним шляхом набули право власності на частку в статутному капіталі та щодо зміни директора Товариства.

У зв'язку з тим, що позивач не вчиняв дій по відчуженню належної йому частки 100% в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" - відповідний Договір купівлі-продажу від 21.10.2015 року з гр. ОСОБА_4 не підписував, він звернувся до суду з позовом про визнання недійсним Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" від 21.10.2015 року; визнання за ОСОБА_5 права власності на частку в розмірі 100 відсотків статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" та визнання недійсним рішення Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС", оформленого протоколом загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС" №21/10/15 від 21.10.2015 року.

При цьому, з приводу підроблення його підпису позивач звертався до Броварського відділу поліції ГУ Національної поліції у Київській області з заявою (повідомленням) про вчинення злочину щодо заволодіння шахрайським шляхом на підставі підроблених документів його корпоративними правами.

На підставі вказаної заяви 23.12.2015 року було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство), та внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань передбачені законом відомості.

У вказаному кримінальному провадженні розслідуються факти внесення невстановленими особами шляхом обману (шахрайство) змін в реєстраційні документи ТОВ "ВКФ "АМОС" з метою заволодіння майном Товариства в особливо великих розмірах саме за допомогою підроблених Договору купівлі-продажу та протоколу загальних зборів від 21.10.2015 року.

У зв'язку з цим, на виконання постанови Броварського відділу поліції ГУ Національної поліції у Київській області від 05.01.2016 року у кримінальному провадженні № 004810, Київським обласним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України проведено експертні дослідження та складено висновок експерта №4-05/4 від 12.01.2016 року (копія надана позивачем, додатково належним чином засвідчена копія витребувана судом першої інстанції та надана слідчим відділом).

Як вбачається із вказаного висновку, за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи у кримінальній справі, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_5 в графі "продавець" на Договорі купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ВКФ "АМОС" від 21.10.2015 року, виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою; підпис від імені ОСОБА_5 в графі "учасник" протоколу №21/10/15 Загальних зборів учасників ТОВ "ВКФ "АМОС" від 21.10.2015 року, виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою; підпис від імені ОСОБА_6 в першій графі "запрошений" протоколу №21/10/15 Загальних зборів учасників ТОВ "ВКФ "АМОС" від 21.10.2015 року виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою.

Також, на запит місцевого господарського суду Броварським відділом поліції ГУ Національної поліції у Київській області листом від 08.02.2016 року № 1794/109/1003/03-16 надано, окрім належним чином завіреної копії висновку експерта від 12.01.2016 року № 4-05/4, також належним чином завірену копію висновку експерта від 05.02.2016 року № 4-05/69 про здійснення технічної експертизи відбитка печатки.

Згідно вказаного висновку від 05.02.2016 року № 4-05/69 відтиск круглої печатки ТОВ "ВКФ "АМОС" в графі "підписи" протоколу № 21/10/15 Загальних зборів учасників ТОВ "ВКФ "АМОС" від 21.10.2015 року нанесений за допомогою кліше для високого друку; відтиск круглої печатки ТОВ "ВКФ "АМОС" в графі "підписи" протоколу №21/10/15 Загальних зборів учасників ТОВ "ВКФ "АМОС" від 21.10.2015 року нанесений не печаткою ТОВ "ВКФ "АМОС".

Крім того, підтвердженням обставин підробки документів, є також висновок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, складений за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №3875/3876/16-32 від 15.03.2016 року, якою також було встановлено факти підроблення підписів позивача на протоколі та договорі купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства.

Дану експертизу проведено також в межах розслідування кримінальної справи на підставі постанови слідчого від 25.02.2016.

Вказаний висновок було надано позивачем на стадії апеляційного провадження.

Разом з тим, враховуючи те, що постанова слідчого відділу Броварського ВП ГУНП в Київській області про призначення судової почеркознавчої експертизи, так само, як і направлення матеріалів до експертної установи, та відповідно проведення експертизи, складання висновку відбулось вже після ухвалення оскаржуваного рішення, причини не подання позивачем вказаного висновку до суду першої інстанції визнаються апеляційним судом поважними.

Отже, вказаний документ приймається колегією суддів, як належний доказ.

Вказані висновки експертиз, проведених в межах кримінальної справи, свідчать про підроблення підпису позивача на Договорі купівлі-продажу та протоколі Загальних зборів, що підтверджує відсутність його волевиявлення, як власника 100% частки в статутному капіталі Товариства на її відчуження другому відповідачу та внесення відповідних змін до установчих документів Товариства.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положення ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Оскільки, експертизами, проведеними в межах кримінальної справи, встановлено, що підпис позивача на Договорі купівлі-продажу та протоколі №21/10/15 Загальних зборів учасників ТОВ "ВКФ "АМОС" від 21.10.2015 року підроблено, волевиявлення позивача на укладення такого Договору відсутнє.

Отже, оскаржуваний правочин укладено з порушенням ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України, що з огляду на 1 ст. 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання його недійсним.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання Договору купівлі-продажу від 21.10.2015 року недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статтею 236 Цивільного кодексу України передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Враховуючи, що Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ВКФ "АМОС" від 21.10.2015 року є недійсним з моменту вчинення, він не створює передбачених ним правових наслідків у вигляді переходу права власності на частку у статутному капіталі ТОВ "ВКФ "АМОС" до другого відповідача.

Стосовно оскарження рішення Загальних зборів учасників ТОВ "ВКФ "АМОС" від 21.10.2015 року, оформленого протоколом №21/10/15 суд зазначає наступне.

Як вже було наведено вище, висновками 2-х судово-почеркознавчих експертиз від 12.01.2016 року №4-05/4 та від 15.03.2016 року №3875/3876/16-32 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_5 (позивача) в графі "учасник" спірного протоколу №21/10/15 Загальних зборів учасників ТОВ "ВКФ "АМОС" від 21.10.2015 року, виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою.

Крім цього, згідно висновку від 05.02.2016 року № 4-05/69 відтиск круглої печатки ТОВ "ВКФ "АМОС" в графі "підписи" протоколу № 21/10/15 Загальних зборів учасників ТОВ "ВКФ "АМОС" від 21.10.2015 року нанесений за допомогою кліше для високого друку; відтиск круглої печатки ТОВ "ВКФ "АМОС" в графі "підписи" протоколу №21/10/15 Загальних зборів учасників ТОВ "ВКФ "АМОС" від 21.10.2015 року нанесений не печаткою ТОВ "ВКФ "АМОС".

Висновки даної експертизи - щодо підробки відбитку печатки апелянт взагалі жодним чином не заперечує.

Таким чином, належними засобами доказування встановлено, що ОСОБА_5 не підписувала протоколу №21/10/15 Загальних зборів учасників ТОВ "ВКФ "АМОС" від 21.10.2015 року.

Крім того, слід зазначити, що вона не була запрошена на вказані загальні збори та не приймала в них участі.

Відповідачами протилежного не доведено.

Так, не доведено факту скликання спірних загальних зборів, запрошення та присутності позивача на спірних Загальних зборах.

Згідно з п. 9.1. Статуту Товариства органами управління Товариства є загальні збори учасників та директор.

Відповідно до п. 9.2. Статуту Вищим органом Товариства є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників Товариства або призначених ними представників. Учасники Товариства мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному капіталі.

Пунктом 9.6. Статуту Товариства визначено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників відноситься, зокрема, внесення змін до Статуту Товариства, створення (призначення) та відкликання (звільнення) виконавчого органу Товариства.

З огляду на встановлені судом обставини щодо недійсності Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ВКФ "АМОС" від 21.10.2015 року з моменту його вчинення, позивач є власником 100% частки в статутному капіталі Товариства, отже є єдиним законним учасником Товариства, повноважним брати участь та приймати рішення на загальних зборах.

Оскільки, позивач не був присутнім на вказаних зборах, вони є неповноважними.

Згідно до пункту 17, 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", рішення загальних зборів учасників є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників господарського товариства можуть бути порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства, позбавлення учасника товариства можливості взяти участь у загальних зборах, порушення прав чи законних інтересів учасника товариства рішенням загальних зборів. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів є прийняття загальними зборами рішень за відсутності кворуму для проведення загальних зборів. Суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника товариства.

За наслідками розгляду спору судом першої інстанції вірно встановлено порушення процедури скликання Загальних зборів, оскільки не надано доказів повідомлення позивача про їх призначення та проведення, до протоколу Загальних зборів внесено недостовірні відомості щодо присутності позивача та його участі в прийнятті рішень, сфальсифіковано підпис позивача на протоколі Загальних зборів.

Наведені порушення є підставою для визнання недійсним рішення Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ "АМОС", оформленого протоколом №21/10/15 від 21.10.2015 року.

Згідно із ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ч. 1ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. ч. 1.2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Положеннями ст. 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Другий відповідач - ОСОБА_4 вважає себе власником товариства та відповідно не визнає право власності позивача.

Таким чином, оскільки позивач втратив право власності на належну йому 100% частку у статутному капіталі ТОВ "ВКФ "АМОС" у зв'язку з підробленням Договору купівлі-продажу від 21.10.2015 року, протоколу № 21/10/15 Загальних зборів учасників ТОВ "ВКФ "АМОС" від 21.10.2015 року та внесення відповідних змін до реєстраційних даних, порушене право власності позивача підлягає відновленню шляхом визнання права власності на 100% частку у статутному капіталі ТОВ "ВКФ "АМОС".

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги.

Доводи апелянта про неналежність, як доказів, висновків експертиз, проведених в межах кримінальної справи, колегією суддів відхиляються, з огляду на наступне.

Так, за доводами апелянта належним доказом може бути виключно висновок експертизи, призначеної у судовій справі, у зв'язку з чим відповідачем і було подано до суду відповідне клопотання.

Колегією суддів було досліджено 2 спірні висновки та встановлено відсутність підстав для їх не прийняття, як належних доказів підроблення підпису позивача на оскаржуваних договорі та рішенні загальних зборів, виходячи з наступного.

Згідно п. 21 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 року "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", висновки експертиз, які було проведено в межах провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної, оцінюється господарським судом у вирішенні господарського спору на загальних підставах як доказ зі справи, за умови, що цей висновок містить відповіді на питання, які виникають у такому спорі, і поданий до господарського суду в належним чином засвідченій копії.

Як вбачається з висновків експертиз від 12.01.2016 року № 4-05/4, від 05.02.2016 року № 4-05/69, проведених у кримінальній справі, вони містять відповіді на питання, які мають значення для вирішення спору, зокрема, щодо факту підроблення підписів позивача на спірному Договорі купівлі-продажу та протоколі Загальних зборів, інших ознак їх фальсифікації.

При цьому, Броварським відділом поліції ГУ Національної поліції у Київській області листом від 08.02.2016 року № 1794/109/1003/03-16 суду надано належним чином засвідчені копії висновків експертиз від 12.01.2016 року № 4-05/4, від 05.02.2016 року № 4-05/69.

Стосовно доводів про недотримання порядку призначення та проведення експертизи, слід зазначити наступне.

Відповідно до положень Інструкції "Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень", затвердженої наказом Мінюсту №53/5 від 08.10.1998 року, відповідні експертизи та експертні дослідження повинні мати наступні ознаки та обов'язкові реквізити:

- підставою для проведення експертиз є процесуальний документ (постанова, ухвала) про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом) (далі - документ про призначення експертизи (залучення експерта);

- у документі про призначення експертизи зазначаються реквізити, перелік питань, поставлених експерту, а також об'єкти, що підлягають дослідженню;

- експертиза проводиться після подання органом (особою), який (яка) її призначив(ла) (залучив(ла) експерта), матеріалів, оформлених згідно з вимогами процесуального законодавства та Інструкції. До експертної установи (експерту) надаються: документ про призначення експертизи (залучення експерта), об'єкти, зразки для порівняльного дослідження та, за клопотанням експерта, - матеріали справи (протоколи оглядів з додатками, протоколи вилучення речових доказів тощо);

- на дослідження експерту необхідно поставити чіткі та однозначні питання, які будуть мати безпосереднє значення для вирішення справи та будуть сформульовані у логічній послідовності;

- перед проведенням експертизи експерт у обов'язковому порядку повідомляється про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків відповідно до ст. ст. 384, 385 КК України;

- висновок експерта складається з обов'язковим зазначенням його реквізитів (найменування документа, дати та номера складання висновку, категорії експертизи (додаткова, повторна, комісійна, комплексна), виду експертизи (за галуззю знань) та трьох частин: вступної (Вступ), дослідницької (Дослідження) та заключної (Висновки);

- висновок експерта (експертів) оформлюється на бланку експертної установи і підписується експертом (експертами), який (які) проводив(ли) дослідження. Підписи у заключній частині засвідчуються відбитком печатки експертної установи на кожній сторінці тексту заключних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що почеркознавча експертиза та експертиза відбитку печатки, надані до суду першої інстанції, були призначені та проведені відповідно до вимог чинного законодавства та з дотриманням положень Інструкції.

Так, висновки експертів були проведені на виконання процесуального документу слідчого (постанови про призначення експертизи у кримінальному провадженні №0004810). Вказана постанова слідчого за характером документа є процесуальним документом про призначення експертизи, має всі необхідні реквізити (дату, назву, підставу призначення, реквізити та опис фабули кримінальної справи).

При цьому, на дослідження експерту були поставлені питання, які мають безпосереднє значення для встановлення або спростування факту підроблення документів, чіткий та визначений характер, а також відповідають рекомендованому переліку питань до експертиз подібного характеру, затверджених Інструкцією.

В контексті наведеного, слід зазначити, що вирішення тих питань, які просить у своєму клопотанні про призначення експертизи поставити відповідач на вирішення експерта (стосовно віку, статі особи, якою виконано підписи, соціально-демографічної характеристики підпису виконавця), жодним чином не буде впливати на розгляд вказаного господарського спору.

Так, для правильного вирішення спору у даній справі важливим є встановлення обставин належності підпису, поставленого на спірних документах, саме позичу.

Виявлення особи, якою було вчинено вказану підробку, повинні встановлюватись в межах кримінального провадження, при цьому на суть спору у даній справі вони жодним чином не впливають.

У вступній частині вказаних висновків судового експерта ОСОБА_7 було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без причин від виконання покладених на експерта обов'язків відповідно до ст. ст. 384, 385 КК

Також, вказані висновки експертів мають всі необхідні обов'язкові реквізити та оформлені на бланку експертної установи, підписані експертом, який безпосередньо проводив дослідження, а підписи у заключній частині дослідження засвідчені відбитком печатки Київського обласного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Крім того, підтвердженням обґрунтованості вказаних експертних висновків, та обставин підробки документів, є висновок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №3875/3876/16-32 від 15.03.2016 року, якою також було встановлено факти підроблення протоколу та договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства.

Таким чином, вказаний висновок є додатковим підтвердженням обґрунтованості висновків попередніх експертиз.

Слід також зазначити, що в апеляційній скарзі апелянт висловлює заперечення лише стосовно встановлення експертизами обставин з підробки підпису.

Разом з тим, як вже зазначалось, згідно висновку від 05.02.2016 року №4-05/69 відтиск круглої печатки ТОВ "ВКФ "АМОС" в графі "підписи" протоколу № 21/10/15 Загальних зборів учасників ТОВ "ВКФ "АМОС" від 21.10.2015 року нанесений за допомогою кліше для високого друку; відтиск круглої печатки ТОВ "ВКФ "АМОС" в графі "підписи" протоколу №21/10/15 Загальних зборів учасників ТОВ "ВКФ "АМОС" від 21.10.2015 року нанесений не печаткою ТОВ "ВКФ "АМОС"

Жодних заперечень стосовно вказаної обставини апелянтом не наведено.

Таким чином, вказаним висновком від 05.02.2016 року №4-05/69 додатково підтверджуються обставини з підроблення документів.

Доводи апелянта про те, що експерта ОСОБА_7, яким проводились експертні дослідження за результатами яких складено висновки від 12.01.2016 року № 4-05/4 та від 05.02.2016 року № 4-05/69 було позбавлено кваліфікації судового експерта, відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Так, дійсно згідно Протоколу спеціального засідання Експертно-кваліфікаційної комісії МВС України №1423-С від 16.06.2014 за допущенні порушення при проведенні судово-почеркознавчих експертиз у рамках кримінального провадження №0003396, результати яких оформлені висновками експерта від 12.08.2013 № 627 та від 11.09.2013 № 687 ОСОБА_7 позбавлено кваліфікації судового експерта з почеркознавчої експертизи.

З наведеного вбачається, що вказаного експерта було позбавлено кваліфікації ще у 2014 році та за допущенні порушення при проведенні судово-почеркознавчих експертиз у рамках іншого кримінального провадження №0003396.

Відповідно вказані висновки від 12.08.2013 № 627 та від 11.09.2013 № 687 не стосуються даної справи.

Експертні дослідження, з якими не погоджується апелянт, проводились вказаною особою вже у 2016 році.

Згідно листа Державного Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №19/8-4/32аз від 18.03.2016 року, наданого безпосередньо апелянтом, рішенням ЕКК МВС України від 02.12.2014 року (свідоцтво №13310) майору міліції ОСОБА_7 підтверджено кваліфікацію судового експерта з правом самостійного проведення судово-почеркознавчих експертиз.

Отже, станом на дату доручення проведення судової експертизи, результати якої оформлені висновком від 12.01.2016 року № 4-05/4 (проти якого заперечує апелянт) вказана особа мала кваліфікацію судового експерта.

Крім цього, представником позивача 04 квітня 2016 року до Київського обласного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України було подано адвокатський запит з метою отримання інформації про наявність у експерта ОСОБА_7 права проводити почеркознавчі експертизи та безпосередньо експертизу №4-05/4 від 12.01.2016 року.

У відповідь на даний запит експертною установою було зазначено (лист від 07.04.2016 №19/110/3-01/с-5), що станом на 07.04.2016 року ОСОБА_7 перебуває на посаді головного судового експерта Київського обласного НДЕКЦ МВС України, а відомості про кваліфікацію експерта знаходяться в базі атестованих судових експертів, держателем якої є Державний НДЕКЦ МВС України або Міністерство юстиції України.

Згідно Реєстру атестованих судових експертів, держателем якого є Міністерство юстиції України, експерт ОСОБА_7 має право у тому числі здійснювати судово-почеркознавчі експертизи та експертизи відбитків печатки відповідно до свідоцтв про присвоєння кваліфікації судового експерта № 13310 від 02.12.2014 року та №670 від 14.12.2011 року відповідно.

З огляду на викладене, станом на дату складення оспорюваних апелянтом висновків, вказаний експерт мав необхідну кваліфікацію.

Враховуючи вищезазначене, вказані висновки судових експертиз є належними та достатніми доказами, які підтверджують обставини підроблення Договору купівлі-продажу та протоколу Загальних зборів.

Отже, відповідно колегія суддів не вбачає необхідності в призначенні четвертої судової експертизи, оскільки попередні висновки містять відповіді на всі спірні питання, з'ясування яких є необхідним для правильного вирішення даного спору.

При цьому, слід також зазначити, що відповіді експерта носять однозначний, а не вірогідний характер, що в свою чергу є також підставою для прийняття їх як належних доказів та відповідно свідчить про відсутність необхідності у призначенні ще однієї експертизи, що лише затягуватиме розгляд справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому відповідно підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення відсутні.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на другого відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Київської області від 17.02.2016 у справі №911/5479/15 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - другого відповідача у справі.

3. Матеріали справи №911/5479/15 повернути до господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

В.В. Андрієнко