ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016 року Справа № 904/5022/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Чус О.В.

секретар судового засідання Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №592 від 15.10.2015р., представник

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 01.12.2015р., представник

від відповідача-3: не з'явився

у судовому засіданні прийняла участь представник ВДВС: ОСОБА_3 довіреність №09-54/14 від 04.01.2016 року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Молокозавод-Олком" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015р. у справі №904/5022/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Дніпро", м.Дніпропетровськ

до відповідача-1: Приватного підприємства "Молокозавод-Олком", м.Мелітополь, Запорізька область

відповідача-2: Приватного акціонерного товариства "Мелітопольський олійноекстракційний завод", м.Мелітополь, Запорізька область

відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Лекс", м.Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за кредитним договором №280910-КЛТМ від 28.09.2010р. у наступних сумах: 5970,83 грн., 3238768,95 доларів США, 476484,27 євро

та

за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Мелітопольський олійноекстракційний завод", м.Мелітополь, Запорізька область

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Дніпро", м.Дніпропетровськ

відповідача-2: Приватного підприємства "Молокозавод-Олком", м.Мелітополь, Запорізька область

про визнання недійсними договору №260811 від 26.08.2011р. про зміну кредитного договору №280910-КТЛТМ та договору №151113 від 15.11.2013р. про зміну кредитного договору №280910-КТЛТМ

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_4 Дніпро" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "Молокозавод-Олком", Приватного акціонерного товариства "Мелітопольський олійноекстракційний завод" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Лекс" про стягнення заборгованості за кредитним договором №280910-КЛТМ від 28.09.2010р. у загальному розмірі 5970,83 грн., 3238768,95 доларів США, 476484,27 євро.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015р. у справі №904/5022/14 (суддя Фещенко Ю.В.) відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Дніпро" про забезпечення позову.

Позовні вимоги за первісним позовом задоволено частково. Стягнуто солідарно з Приватного підприємства "Молокозавод-Олком" та Приватного акціонерного товариства "Мелітопольський олійноекстракційний завод" на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Дніпро" - 3087717,53 доларів США заборгованості за кредитом, 18051,42 доларів США заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в доларах США, 471153,85 євро заборгованості за кредитом, 5330,42 євро заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в євро, 5970,83 грн. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в гривні.

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Лекс" на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Дніпро" 10000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором №280910-КЛТМ від 28.09.2010, яка складається з наступних сум: 3087717,53 доларів США заборгованості за кредитом, 18051,42 доларів США заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в доларах США, 471153,85 євро заборгованості за кредитом, 5330,42 євро заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в євро, 5970,83 грн. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в гривні.

Стягнуто з Приватного підприємства "Молокозавод-Олком" на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Дніпро" 36532 грн. 14 коп. частину витрат по сплаті судового збору.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Мелітопольський олійноекстракційний завод" на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Дніпро" 36532 грн. 14 коп. частину витрат по сплаті судового збору.

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Лекс" на користь Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Дніпро" 15 грн. 72 коп. частину витрат по сплаті судового збору.

Припинено провадження у справі в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитом в доларах США в сумі 133000,00 доларів США.

Прийнято відмову Приватного акціонерного товариства "Мелітопольський олійноекстракційний завод" від зустрічного позову.

Провадження у справі за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Мелітопольський олійноекстракційний завод" до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 Дніпро" та до відповідача-2: Приватного підприємства "Молокозавод-Олком" про визнання недійсними договору №260811 від 26.08.2011 про зміну кредитного договору №280910-КТЛТМ та договору № 151113 від 15.11.2013 про зміну кредитного договору №280910-КТЛТМ - припинено.

Рішення місцевого господарського суду в частині задоволення первісного позову вмотивоване тим, що станом на час вирішення спору по суті в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не залучені до матеріалів справи докази на підтвердження погашення заборгованості за кредитом та заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, при цьому розрахунок заборгованості по кредиту та процентам станом на 01.07.2014р., доданий позивачем до позовної заяви, суд визнав обґрунтованим. В частині стягнення заборгованості за кредитом в доларах США в сумі 133000,00 доларів США суд припинив провадження на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, у зв'язку з погашенням цієї суми відповідачем-1 після порушення провадження у справі. Провадження у справі за зустрічним позовом суд припинив на підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК України, у зв'язку з відмовою ОСОБА_5 "Мелітопольський олійноекстракційний завод" від позову. Відмову у задоволенні заяви ПАТ "ОСОБА_4 Дніпро" про забезпечення позову суд обґрунтував тим, що позивачем не доведено, що заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 16.07.2014р. є недостатніми, а невжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідач-1 (ПП "Молокозавод-Олком"), не погодившись з рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015р. у справі №904/5022/14 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення прийнято з порушенням процесуальних норм та неправильним застосуванням до спірних правовідносин норм матеріального права, у звязку з цим, рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку з прийняттям нового рішення про відмову в позові. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що всупереч ч. 2 ст. 34 ГПК України позивачем не було надано єдиний первинний бухгалтерський документ, яким банк може обґрунтовувати наявність заборгованості клієнта - виписку про рух коштів по рахунку, що належить боржнику (ПП "Молокозавод-Олком"), його балансового рахунку, складені відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування планів рахунків бухгалтерського обліку банків, затвердженого Постановою правління НБУ №280 від 17 червня 2004 р. На думку скаржника, із наданого ПАТ "ОСОБА_4 Дніпро" розрахунку неможливо зробити аналіз розміру наданих позивачем сум, які були надані відповідачу протягом дії кредитного договору. Стверджує, що встановлення цього факту є необхідною умовою для того, щоб визначити правильність нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами та правомірність нарахування штрафних санкцій та підвищених процентних ставок за відповідні періоди. Вважає, що ненадання цих доказів безумовно унеможливлювало задоволення заявлених позовних вимог як таких, що не підтверджені належними й допустимими доказами. Не погоджується ПП "Молокозавод-Олком" і в частині солідарного стягнення з відповідачів суми боргу. Посилається на пункт 4.1.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014р. №1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" та зазначає, що ВГСУ було визначено загальне правило, за яким є неможливою солідарна відповідальність поручителів за різними договорами поруки. Звертає увагу, що неможливість солідарного стягнення боргу з кількох поручителів одночасно констатована і Верховним Судом України в постанові №3-62гс14 від 11.11.2014р. Крім того вважає, що в оскарженому рішенні суд першої інстанції зазначив про солідарне стягнення з ТОВ "Фактор Лекс" суми боргу, проте з ким саме солідарно відповідає відповідач-3 - не зазначено. Скаржник вважає, що зазначений позов по суті і змісту є вимогами про солідарну відповідальність поручителів за різними договорами і при таких обставинах та такому колі осіб-відповідачів задоволенню не підлягає.

Позивач (ПАТ "ОСОБА_4 Дніпро") у відзиві на апеляційну скаргу від 16.02.2016р. та поясненнях до відзиву на апеляційну скаргу від 12.03.2016р. зазначає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ПП "Молокозавод-Олком" не висловлювало своєї незгоди із сумою заборгованості, яка була заявлена до стягнення позивачем, доказів погашення вказаної заборгованості відповідач-1 не надав, доводи позивача щодо наявності боргу за спірний період, шляхом надання будь-яких доказів, не спростував. Зазначає, що позивач надав суду первинні бухгалтерські документи (меморіальні ордери), які підтверджували факт надання та часткового погашення кредиту за кредитним договором. Доказів, та навіть доводів того, що розмір заборгованості є іншим, скаржником не надавалося та не висловлювалося. Вважає, що посилання скаржника до того, що розрахунок заборгованості є йому незрозумілим, є лише голослівною заявою та нічим не доводиться, бо скаржник не вказує жодної цифри з якою він не погоджується та не надає свого контррозрахунку. Позивач не погоджується і з посиланням скаржника на відсутність виписок по рахункам боржника, оскільки такі виписки вказують лише про рух коштів, а їх надати міг сам боржник, бо за умовами кредитного договору, має право отримати їх у Банку. Щодо солідарного стягнення боргу позивач зазначає, що оскаржуваним рішенням не стягувалося спільно заборгованості з поручителів, лише з боржника та поручителя. Поручителі за оскаржуваним рішенням не відповідають один перед одним як солідарні боржники. Позивач вважає, що доводи скаржника про стягнення заборгованості з солідарних поручителів є безпідставними та спростовуються самим оскаржуваним рішенням. Позивач просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015р. у справі №904/5022/14 залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідач-2 (ОСОБА_5 "Мелітопольський олійноекстракційний завод") проти апеляційної скарги відповідача-1 заперечує та вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим на підставі досліджених належним чином обставин справи та підтвердженим необхідними доказами. Просить залишити рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015р. у справі №904/5022/14 без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач-2 зазначає, що між ПАТ "ОСОБА_4 Дніпро" та ПП "Молокозавод-Олком" укладена кредитна мультивалютна угода №280910-КЛТМ від 28.09.2010р. з лімітом кредитування еквівалентному 30000000 грн. ВАТ "Мелітопольський олійноекстракційний завод" виступив поручителем за цією угодою згідно договору поруки №280910-П від 28.09.2010р. Між ПАТ "ОСОБА_4 Дніпро" та ТОВ "Фактор Лекс" 18.11.2013р. укладено договір поруки №181113-П. Зазначає, що отримання кредитних коштів підтверджується належними доказами, відповідними меморіальними ордерами, які додані до матеріалів справи. Умови угоди в частині своєчасного повернення отриманих кредитних коштів не виконані в строк ані боржником, ані поручителями. Відповідач-2 вважає, що апеляційною скаргою документально не доведено наявність боргу в іншій сумі ніж заявлена, посилання апелянта на невірність солідарного стягнення, - не спільна порука, неможливість солідарного стягнення не є доречним, оскільки він є боржником, сума з божника стягнута правомірно, інші відповідачі - поручителі не заперечують проти позову, а саме вони в даному випадку є особами, які можуть подавати подібні заперечення, оскільки відповідно до ст.1 ГПК України правом на звернення до суду за судовим захистом наділені особи право яких порушено.

Відповідач-3 (ТОВ "Фактор Лекс") відзив на апеляційну скаргу по суті заявлених вимог не надав.

Представник відповідача-1 був присутній у судовому засіданні 14.03.2016р. та заявив клопотання про відкладення розгляду справи, повідомивши суд, що між позивачем та відповідачем-1 тривають переговори з приводу проведення реструктуризації заборгованості та внесення відповідних змін до кредитного договору №280910-КЛТМ від 28.09.2010р., укладеного між сторонами. Представник позивача надав пояснення та спростував інформацію щодо проведення переговорів між Банком та відповідачем-1 з приводу реструктуризації заборгованості та внесення відповідних змін до спірного кредитного договору.

В судовому засіданні 04.04.2016р. представники позивача та відповідача-2 заперечували на задоволенні апеляційної скарги з підстав, зазначених у відзивах на апеляційну скаргу.

Представники відповідача-1 та відповідача-3 були належним чином сповіщені про час та місце розгляду справи, але участі своїх уповноважених представників у судовому засіданні 04.04.2016р. не забезпечили, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що ухвалами Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.02.2016р. та 14.03.2016р. судом задовольнялись клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду апеляційної скарги, відповідач-1 та відповідач-3 не скористалися наданим їм правом брати участь в судових засіданнях та на засадах змагальності доводити суду обґрунтованість своїх вимог та заперечень, а неявка цих представників не перешкоджає дослідженню та оцінці наявних матеріалів справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути по суті в цьому судовому засіданні в порядку ст.ст. 75, 99 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено із матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_4 Дніпро" (далі - ОСОБА_4, позивач) та Приватним підприємством "Молокозавод-Олком" (далі - ОСОБА_6, відповідач-1) було укладено кредитний договір №280910-КЛТМ від 28.09.2010р. (далі - договір), відповідно до умов якого банк надає ОСОБА_6 кредити, на умовах забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності наданих грошових коштів (пункт 2.1. договору).

Вказаним договором встановлюються:

- мета, порядок та умови видачі (надання) банком в майбутньому кредитів (траншів) позичальнику в національній валюті України та/або в іноземних валютах: доларах США та євро в межах загальної суми еквівалентній 30000000,00 гривень, на основі договорів про надання кредиту (траншу) до договору, які є його невід'ємною частиною;

- порядок та умови погашення (повернення) позичальником отриманих кредитів, нарахування та сплати процентів за отриманими кредитами;

- види забезпечення зобов'язань позичальника;

- відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредитів;

- а також взаємні права та зобов'язання сторін, що виникають/виникнуть при видачі (наданні) банком кредитів (пункт 1.1. договору).

Протягом дії кредитного договору, його умови неодноразово змінювалися шляхом укладення сторонами договорів про зміну кредитного договору №280910-КЛТМ від 28.09.2010р., а саме: №15.11.10 від 15.11.2010р., №310311 від 31.03.2011р., №240511 від 24.05.2011р., №260811 від 26.08.2011р., №270912 від 27.09.2012р., №061212 від 06.12.2012р., №080213 від 08.02.2013р., №040713 від 04.07.2013р., №151113 від 15.11.2013р., додатковий договір від 13.02.2014р. (а.с. 24-51 т. 1).

Так, згідно п. 1.1. договору, в редакції договору про внесення змін від 27.09.2012р. №270912, ОСОБА_4 на умовах цього договору відкрив ОСОБА_6 відновлювальну мультивалютну траншову кредитну лінію в національній валюті України та/або в іноземних валютах: доларах США та євро в межах загальної суми еквівалентної 50000000,00 гривень.

Відповідно до п. 2.3.2. кредитного договору проценти за користування кредитами, наданими за договором, нараховуються Банком та сплачуються ОСОБА_6 щомісячно в останній робочій день поточного місяця, а також у день повного погашення заборгованості за кредитами для закриття договору (достроково або при настанні строку погашення), але не пізніше дати погашення кредитів, вказаної в пункті 1.1. договору, виходячи із суми заборгованості на позичковому рахунку та процентної ставки, вказаної в пункті 1.4. договору.

У пунктах 5.1. та 5.2. договору сторони визначили, що договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до закінчення строку, зазначеного в пункті 1.1. договору, а в невиконаній частині - до повного виконання зобов'язань сторонами за договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Також, договором №270912 від 27.09.2012р. про зміну кредитного договору сторони погодили строки погашення траншів, наданих ОСОБА_6 в період з 06.09.2011р. по 14.08.2012р. (а.с. 29 т. 1) та у додатку №1 до кредитного договору від 27.09.2012р. (а.с. 39 т. 1) затвердили графік зниження ліміту кредитування відповідно до кредитного договору.

Договором №151113 від 15.11.2013р. про зміну кредитного договору №280910-КЛТМ від 28.09.2010р. п. 1.1. викладено в новій редакції: ОСОБА_4, на умовах цього договору, відкрив ОСОБА_6 відновлювальну мультивалютну траншову кредитну лінію в національній валюті України та/або в іноземних валютах: доларах США та євро в межах загальної суми, еквівалентної сторони визначили загальну суму еквівалентну 40000000,00 гривень.

Крім того, цим договором були змінені процентні ставки за користування кредитами та згідно з додатком №1 від 15.11.2013р. змінено графік зниження ліміту кредитування (а.с. 49-50 т. 1)

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 (відповідач-1) по кредитному договору, між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_4 Дніпро" (Кредитор, позивач) та Відкритим акціонерним товариством "Мелітопольський олійноекстракційний завод" (Поручитель, відповідач-2) укладено договір поруки №280910-П від 28.09.2010р.(договір поруки-1), відповідно до п.1.1. предметом цього договору є зобов'язання Поручителя перед Кредитором солідарно відповідати за виконання Боржником зобов'язань перед Кредитором за кредитним договором №280910-КЛТМ від 28.09.2010р. (а.с. 52-54 т. 1).

Крім того, між позивачем та відповідачем-2, були укладені договори про зміну договору поруки №280910-П від 28.09.2010р.: №310311 від 31.03.2011р., №240511 від 24.05.2011р., №260811 від 26.08.2011р., №270912 від 27.09.2012р., №151113 від 15.11.2013р. з урахуванням змін та доповнень, які вносились сторонами до кредитного договору №280910-КЛТМ від 28.09.2010р. (а.с. 55-64 т. 1).

Згідно з п.1.3. договору поруки-1 Поручитель відповідає солідарно і в повному обсязі за зобов'язаннями Боржника перед Кредитором, що витікають з Кредитного договору, а саме у разі невиконання Боржником вказаних зобов'язань, Поручитель повинен повністю погасити наявну заборгованість, в тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж терміни, що і Боржник.

Відповідно до пункту 2.1. договору поруки-1 Поручитель зобов'язується у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язань перед Кредитором, на підставі письмової вимоги Кредитора, що містить розрахунок заборгованості, перерахувати суми, що підлягають погашенню, згідно кредитного договору, протягом одного банківського дня з моменту отримання письмового повідомлення.

У пункті 6.1. договору поруки-1 сторони погодили, що договір поруки набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Також, в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 (відповідач-1) по кредитному договору, між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_4 Дніпро" (Кредитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фактор Лекс" (Поручитель, відповідач-3) укладено договір поруки №181113-П/1 від 18.11.2013р.(договір поруки-2), відповідно до п.1.1. предметом цього договору є зобов'язання Поручителя перед Кредитором солідарно відповідати за виконання Боржником зобов'язань перед Кредитором за кредитним договором №280910-КЛТМ від 28.09.2010р.

За пунктом 1.2. договору поруки-2, Поручитель відповідає солідарно за зобов'язаннями Боржника перед Кредитором, що витікають з кредитного договору, в межах суми 10000,00 гривень.

Відповідно до пункту 2.1. договору поруки-2, Поручитель зобов'язується у разі невиконання або неналежного виконання Боржником зобов'язань перед Кредитором, на підставі письмової вимоги Кредитора, що містить розрахунок заборгованості, перерахувати суми, що підлягають погашенню, згідно кредитного договору, протягом одного банківського дня з моменту отримання письмового повідомлення.

У пункті 6.1. договору поруки-2 сторони погодили, що договір поруки набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що позивач на виконання пункту 1.1. кредитного договору відкрив відповідачу-1 відновлювальну мультивалютну траншову кредитну лінію в національній валюті України та в іноземних валютах: доларах США та євро та перераховував відповідачу-1 окремими частинами в період з 14.08.2012р. по 09.01.2014р. кредитні кошти в гривні, доларах США та євро, що підтверджується меморіальними ордерами:

- меморіальним ордером №К/576853 від 14.08.2012р. про надання відповідачу-1 кредиту в сумі 100000,00 євро;

- меморіальним ордером №К/579752 від 22.08.2012р. про надання відповідачу-1 кредиту в сумі 275000,00 євро;

- меморіальним ордером №К/599192 від 17.10.2012р. про надання відповідачу-1 кредиту в сумі 80000,00 євро;

- меморіальним ордером №К/661653 від 15.04.2013р. про надання відповідачу-1 кредиту в сумі 20000,00 євро;

- меморіальним ордером №К/670226 від 14.05.2013р. про надання відповідачу-1 кредиту в сумі 645000,00 доларів США;

- меморіальним ордером №К/671190 від 16.05.2013р. про надання відповідачу-1 кредиту в сумі 500000,00 доларів США;

- меморіальним ордером №К/671647 від 17.05.2013р. про надання відповідачу-1 кредиту в сумі 500000,00 доларів США;

- меморіальним ордером №К/673129 від 21.05.2013р. про надання відповідачу-1 кредиту в сумі 500000,00 доларів США;

- меморіальним ордером №К/673542 від 22.05.2013р. про надання відповідачу-1 кредиту в сумі 500000,00 доларів США;

- меморіальним ордером №К/674068 від 23.05.2013р. про надання відповідачу-1 кредиту в сумі 310000,00 доларів США;

- меморіальним ордером №К/744619 від 26.11.2013р. про надання відповідачу-1 кредиту в сумі 120000,00 доларів США;

- меморіальним ордером №К/758843 від 03.01.2014р. про надання відповідачу-1 кредиту в сумі 50000,00 доларів США;

- меморіальним ордером №К/759955 від 09.01.2014р. про надання відповідачу-1 кредиту в сумі 250000,00 доларів США (а.с. 50-62 т. 3).

Однак відповідач-1 свої обов'язки по поверненню кредиту згідно кредитного договору та сплаті процентів за користування кредитом не виконав.

Відповідно до п. 3.1.11. кредитного договору, ОСОБА_4 має право у разі порушення ОСОБА_6 умов цього договору, вимагати дострокового повернення кредитів і сплати процентів за фактичний час користування кредитами або розірвання договору.

Зважаючи на порушення умов кредитного договору, з метою досудового врегулювання спору, ОСОБА_4 направив на адресу ОСОБА_6 листи-вимоги про стягнення заборгованості №6-21-3522-БТ від 15.05.2014р. (а.с. 69 т. 1) та №6/21-3000-БТ від 18.04.2014р. (а.с. 66 т. 1).

У зв'язку з невиконанням відповідачем-1 зобов'язань за кредитним договором, позивачем на адресу відповідача-2 було направлено листи-вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №6/21-3001-БТ від 18.04.2014р. та №6/21-3230-БТ від 29.04.2014р. (а.с. 67-68 т. 1).

Однак, зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами відповідачем-2, як поручителем, не виконано.

У зв'язку з невиконанням відповідачем-1 зобов'язань за кредитним договором, позивачем на адресу відповідача-3 було направлено лист-вимогу №6/21-3522/1-БТ від 15.05.2014р. щодо сплати заборгованості в сумі 10000,00 грн. за кредитним договором (а.с. 70 т. 1).

Однак, зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами в сумі 10000,00 грн. відповідачем-3, як поручителм, також не було не виконано.

Невиконання зазначених вище вимог стало причиною звернення позивача до господарського суду з даним позовом.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За твердженням позивача ОСОБА_6 (відповідач-1) зобов'язання за Кредитним договором перед Банком не виконав, внаслідок чого, станом на 01.07.2014р. в нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 5970,83 грн., 3238768,95 доларів США, 476484,27 євро, у тому числі: несплачені відсотки в гривні 5970,83 грн.; несплачена частка кредиту в доларах США - 3220717,53 доларів США; несплачені відсотки в доларах США - 18051,42 доларів США; несплачена частка кредиту в євро - 471153,85 євро; несплачені відсотки в євро - 5330,42 євро.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач-1 (ОСОБА_6) свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів належним чином не виконав.

Після порушення провадження у справі, позивач повідомив суд першої інстанції про часткове погашення відповідачем заборгованості по кредиту в доларах США на суму 133000,00 доларів США, що було підтверджено наступними меморіальними ордерами:

- меморіальний ордер №5 від 31.07.2014р. про погашення кредиту по договору в сумі 29200,00 доларів США;

- меморіальний ордер №4 від 29.08.2014р. про погашення кредиту по договору в сумі 26100,00 доларів США;

- меморіальний ордер №17 від 30.09.2014р. про погашення кредиту по договору в сумі 27100,00 доларів США;

- меморіальний ордер №17 від 03.11.2014р. про погашення кредиту по договору в сумі 27200,00 доларів США;

- меморіальний ордер №17 від 01.12.2014р. про погашення кредиту по договору в сумі 23400,00 доларів США (а.с. 45-49 т. 3).

Стаття 80 ч.1 п.1-1 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Судова колегія апеляційного господарського суду, перевіривши вищезазначені докази сплати заборгованості, погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо наявності підстав для припинення провадження у справі в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 133000,00 доларів США відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Після припинення провадження судом в частині вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом в сумі 133000,00 доларів США, у відповідача-1 наявна заборгованість перед позивачем у наступних сумах:

- 3087 717,53 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 18051,42 доларів США - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом в доларах США;

- 471153,85 євро - заборгованість за кредитом;

- 5330,42 євро - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом в євро;

- 5970, 83 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом в гривні.

Доводи апеляційної скарги відповідача-1 про не підтвердження позивачем належними доказами означеної заборгованості перевірені судом апеляційної інстанції та відхиляються як необґрунтовані, оскільки спростовуються матеріалами справи, до яких позивачем надані виписки по рахунках ПП "Молокозавод-Олком" за кредитним договором №280910-КЛТМ від 28.09.2010р. (а.с. 4-251 т.4 та а.с. 1-225 т.5), які були прийняті у якості доказів судом апеляційної інстанції з урахуванням наведеного позивачем у відзиві на апеляційну скаргу обґрунтування щодо їх не подання суду першої інстанції, зокрема через відсутність заперечень зі сторони відповідача-1 стосовно розміру заборгованості.

Із матеріалів даної справи судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач-2 (ОСОБА_5 "Мелітопольський олійноекстракційний завод") звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із зустрічною позовною заявою, в якій просив суд визнати недійсним договір №260811 від 26.08.2011р. про зміну кредитного договору №280910-КТЛТМ та договір №151113 від 15.11.2013р. про зміну кредитного договору №280910-КТЛТМ, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що умови кредитного договору неодноразово змінювались з укладенням додаткових договорів до кредитного договору, внаслідок чого збільшився ліміт кредитування до 50000000,00 гривень, а також збільшувались відсоткові ставки по кредиту. Відповідач-2 вважав, що внаслідок укладення цих додаткових договорів, надані кредити із короткострокового перетворились в довгострокові, а потім із окремих кредитів - в єдину мультивалютну лінію. Крім того, в порушення вимог ст.99 Конституції України та ч.1 ст.192 Цивільного кодексу України зобов'язання виражено в іноземній валюті. На думку відповідача-2, ці порушення призвели до того, що до поручителя заявлений позов на підставі оскаржуваних додаткових угод в сумі 3238768,42 доларів США, 476484,27 євро, 5970,83 гривень, а це в перерахунку на день подачі позову перевищує еквівалент 80000000,00 грн., тобто вдвічі ніж заявлена сума. За твердженням відповідача-2, про укладення цих угод йому стало відомо тільки при направленні позову до поручителя ОСОБА_5 "Мелітопольський олійноекстракційний завод" в липні 2014р.

Позивач у відзиві на зустрічний позов зазначив, що доводи ОСОБА_5 "Мелітопольський олійноекстракційний завод" про необізнаність з умовами договору є неправдивими, оскільки згідно з п.5.1. договору поруки №280910-П від 28.09.2010р. в редакції від 15.11.2013р., ОСОБА_5 "Мелітопольський олійноекстракційний завод" підтвердило, що вичерпно обізнано зі змістом кредитного договору, та будь-яке посилання в тексті цього договору на окремі положення кредитного договору та на нього в цілому є достатніми для включення відповідних положень кредитного договору в цей договір шляхом посилання. Також позивач зазначив, що всі посилання ОСОБА_5 "Мелітопольський олійноекстракційний завод" на збільшення обсягу його відповідальності є абсолютно безпідставними та спростовуються умовами договору поруки.

14.12.2015р. відповідач-2 подав до господарського суду Дніпропетровської області заяву про відмову від зустрічної позовної заяви про визнання недійсними кредитного договору, оскільки ці вимоги вже були розглянуті господарським судом м. Києва, на підтвердження чого долучено до матеріалів справи рішення господарського суду м. Києва від 12.06.2015р. у справі №910/7917/15-г, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 "Мелітопольський олійноекстракційний завод" до: 1) ОСОБА_5 "ОСОБА_4 Дніпро", 2) ПП "Молокозавод-Олком" про визнання недійсними договорів було відмовлено.

За приписами п. 4 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якшо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Перевіривши наявні в матеріалах справи зазначені докази, судова колегія апеляційної інстанції погоджується щодо прийняття місцевим господарським судом відмови від зустрічного позову та припинення провадження в цій частині на підставі п.4 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо решти доводів апеляційної скарги відповідача-1 про неможливість солідарної відповідальності, а відтак і задоволення позовних вимог до декількох поручителів, то колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником ОСОБА_7 може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. поручителем може бути одна або кілька осіб.

У пункті 4.1.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014р. № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів") господарським судам роз'яснено, що особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (частина третя статті 554 ЦК України). Ця норма не може бути застосована до правовідносин, що виникли з декількох договорів поруки, оскільки поручителі не несуть солідарної відповідальності один перед одним, якщо інше не передбачено договором, і таку поруку не можна вважати їхньою спільною. Таким чином, порука кількох осіб може бути визначена як спільна у разі укладення договору поруки декількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання. Лише у такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).

Задовольняючи позовні вимоги до відповідача-3, місцевий господарський суд вірно визначив відповідальність цієї особи, як солідарну за зобов'язаннями відповідача-1, тобто основного боржника. Щодо доводів апеляційної скарги відповідача-1, то не зазначення судом першої інстанції відповідача-1 у якості солідарного співвідповідача у резолютивній частині рішення колегія суддів розцінює як описку, яка може бути виправлена судом за правилами ст. 89 Господарського процесуального кодексу України, тому ця обставина не є підставою для зміни або скасування оскарженого у даній справі судового рішення.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що 07.12.2015р. позивачем було подано до господарського суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд накласти арешт в межах суми позову у розмірі 5970,83 грн., 3238768,95 доларів США, 476484,27 євро на нерухоме майно, що належать ПП "Молокозавод-Олком", а саме: комплекс будівель та споруд, об'єкт житлової нерухомості, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 07, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м.Мелітополь, вул. Луначарського, буд. 65.

Відповідно до ст.66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Звертаючись з відповідною заявою, позивач послався на те, що відповідач-1, в порушення умов договору, вчиняє дії щодо уникнення від майнової відповідальності за майбутнім рішення суду, які полягають у реалізації належного йому нерухомого майна після пред'явлення позову до суду. На підтвердження вказаних обставин позивач долучив до матеріалів справи інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також позивач наголосив на тому, що ухвала про забезпечення позову від 16.07.2014р. щодо відповідача-1 фактично не була виконана, оскільки не відповідала вимогам, встановленим до виконавчих документів статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2014р. заява про вжиття заходів до забезпечення позову вже була задоволена частково та накладено арешт на грошові кошти в межах суми позову.

При цьому, під час розгляду справи заборгованість за кредитом в доларах США фактично зменшилась.

В цей же час, позивачем не доведено суду, що заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 16.07.2014р., є недостатніми, а невжиття заходів до забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, якимось чином може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, оскаржуване рішення місцевого господарського суду повністю відповідає вимогам законодавства, тому передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Молокозавод-Олком" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015р. у справі №904/5022/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено 08.04.2016р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Н.Л. Величко

Суддя О.В. Чус