ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2016 р.Справа № 922/709/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гончарові В.В.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації (смт. Хорошеве, Харківська обл.)
до Харківського національного аграрного університету ім. В. В. Докучаєва (смт. Рогань, Харківська обл.)
про стягнення 80 209,37 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (дов. №32/17 від 12.01.2016 року);

відповідача - ОСОБА_2 (дов. №724/01-21 від 26.05.2015 року)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Комунальне підприємство теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва на свою користь заборгованість, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договорами про закупівлю послуг з питного водопостачання за державні кошти на 2013-2014 №157/01/13 від 16.01.2013 та №157/01/14 від 15.01.2014, договором від 13.01.2015р. № 157/01/15 про надання послуг з питного водопостачання (обробляння та розподіляння води трубопроводами), постачання питної води на об'єкти водоспоживання за бюджетні кошти. Відповідно вимог позовної заяви, заявлена до стягнення сума заборгованості становить 80 209,37 грн. Судові витрати просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 16 березня 2016 р. було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 28 березня 2016 р. об 11:15 год.

24.03.2016 року до канцелярії суду (№9791/16) від представника позивача надійшли додаткові документи на виконання ухвали суду від 16.03.2016 року.

28.03.2016 року до канцелярії суду (вх.№10076/16) від представника відповідача надійшов супровідний лист, в якому він просить долучити до матеріалів справи документи згідно додатку.

Суд, розглянувши клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи документів згідно додатку, вирішив за можливе задовольнити його.

В судовому засіданні 28.03.2016 року представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні 28.03.2016 року визнав позов в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між комунальним підприємством теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації (далі - КПТМ) та Харківським національним аграрним університетом ім. В.В. Докучаєва (далі відповідач/споживач) було укладено договір від 16.01.2013р. № 157/01/13, договір від 15.01.2014р. № 157/01/14 про закупівлю послуг з питного водопостачання за державні кошти на 2013-2014р.р., та договір від 13.01.2015р. № 157/01/15 про надання послуг з питного водопостачання (обробляння та розподіляння води трубопроводами), постачання питної води на об'єкти водоспоживання за бюджетні кошти (далі -договори).

Відповідно до п.1.2 договорів виробник послуг (КПТМ) зобов'язується у період дії договору надавати споживачу послуги з питного водопостачання в потрібних йому обсягах, а споживач - оплатити послуги з питного водопостачання за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором.

Відповідно до п. 5.1 договорів виробник послуг відпускає питну воду Споживачеві на об'єкти, що знаходяться на балансі, в експлуатації, обслуговуванні Споживача відповідно до додатку №1 "Перелік об'єктів водоспоживання" у межах дозволеного обсягу (норм водоспоживання) згідно додатку №3 "Тарифи, обсяги водоспоживання та розрахунковий тиск питної води", встановленого відповідно до виконаних технічних умов.

В додатку № 1 "Перелік об'єктів водоспоживання" до договорів всі об'єкти споживача, на які КПТМ відпускає питну воду, розділені на два особових рахунки:

- особовий рахунок 19025-3157

- особовий рахунок 19025-3333

Відповідно до п.4.5 договорів "розрахунковим періодом є місяць. Плата за послуги відноситься не пізніше 20 числа місяця, що наступає за розрахунковим".

Згідно з п. 4.8. договорів щомісяця споживач виконує звірку розрахунків із Виконавцем послуг КПТМ зі складанням двостороннього акту. Споживач надає Виробнику послуг писаний і оформлений екземпляр акту звірки у 10-денний термін з дати отримання акту згірки. У випадку ненадання оформленого екземпляру, акт звірки вважається погодженим споживачем.

Судом встановлено, що сторонами кожного місяця підписувалися акти виконаних робіт по кожному особовому рахунку.

Акти звірки станом на 01.07.2015р. листом від 08.07.2015р. № 1283/15 були направлені відповідачу для підписання. 13.07.2015р. ці акти отримані відповідачем, про що свідчить підпис представника відповідача на вказаному вище листі. До цього часу підписаного та належним оформленого екземпляру акту звірки станом на 01.07.2015р. на адресу позивача не надходило. Тобто, згідно з п. 4.8. договорів, акт звірки паном на 01.07.2015р. вважається погодженим із відповідачем.

Позивач вказує у позові, що у відповідача:

- по особовому рахунку 19025-3157 за період з 01.06.2013р по 31.07,2015р. включно виникла заборгованість за надані послуги з питного водопостачання в сумі 9942,12 грн.;

- по особовому рахунку 19025-3333 за період з 01.06.2015р. по 31.07.2015р. включно виникла заборгованість за надані послуги з питного водопостачання в сумі 70267,25 грн.

В порядку досудового врегулювання спору, відповідно до частини 2 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України, позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія - вимога від 23.12.2015р. № 2719/17 про сплату боргу, яка на даний час залишилася без відповіді, отримана відповідачем 25.12.2015р.

Таким чином, позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушено права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та приймаючи до уваги вимоги ст. 526 Цивільного Кодексу України, а саме те, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача про стягнення заборгованості за отримання послуг з водопостачання в сумі 80 209,37 грн. правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Харківського національного аграрного університету ім. В.В. Докучаєва (62483, Харківська обл., Харківський р-н., смт. Рогань, учбове містечко ХНАУ п/в "Комуніст-1"; р/р 3761, 3761 в ГУДКСУ в Харківській області МФО 851011, ) на користь Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації (62466, Харківська область, Харківський район, смт. Хорошеве, вул. Горького, 1; р/р 260075316 ПАТ "Мегабанк" м. Харкова, МФО 351629 Код: 33561415) заборгованість за послуги з питного водопостачання в сумі 80209,37 грн. та судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.04.2016 р.

Суддя ОСОБА_3