РІШЕННЯ

11 квітня 2016 року Справа № 913/371/16

Провадження №3/913/371/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ

до Управління Державної казначейської служби України у Старобільському районі Луганської області, м. Старобільськ Луганської області

про стягнення 32 304 грн. 15 коп.

суддя Секірський А.В.

секретар судового засідання Богуславська Є.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність №16 від 04.01.2016;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 3 від 12.03.2016.

в с т а н о в и в:

Суть спору: ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» (далі Позивач) заявлено вимогу про стягнення з Управління Державної казначейської служби України у Старобільському районі Луганської області (далі Відповідач) заборгованості за договором від 01.02.2012 №44 за активну електроенергію в розмірі 15 950,72 грн., пені 298,88 грн., 3% річних 20,37 грн. та інфляційних витрат 3,26 грн.

Позовні вимоги з посиланням на норми статей 525, 526, 623, 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) обґрунтовані порушенням відповідачем умов вказаних договорів по розрахунках за спожиту електроенергію.

Позивачем до канцелярії суду 28.03.2016 була подана заява про збільшення розміру позовних вимог, оскільки у лютому та березні 2016 року у відповідача збільшилась заборгованість за договором про постачання електричної енергії №44 від 01.02.2016.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за активну електричну енергію за період грудень 2015 року березень 2016 року в сумі 30 613,88 грн, пеню в сумі 1579,34 грн, 3% річних в сумі 107,67 грн та інфляційні нарахування в сумі 3,26 грн.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 28.03.2016 відповідна заява про збільшення позовних вимог прийнята до розгляду.

Протягом розгляду справи позивачем було надано пояснення з урахуванням відзиву відповідача №19-01/36/348 від 08.04.2016, які розглянуті судом та долучені до матеріалів справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву б/н від 25.03.2016 та відзиві на позовну заяву про збільшення розміру позовних вимог б/н від 08.04.2016 позовні вимоги не визнає повністю з огляду на наступне.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

У відповідності до відомостей електронного сервісу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України, місцем знаходження ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» - 91021, Луганська область, місто Луганськ, квартал Гайового, б. 35 А, тобто розташоване на території, що не підконтрольна Україні.

Оскільки ТОВ «ЛЕО» зареєстровано на тимчасово неконтрольованій території, то проведення платежів вказаному товариству обмежено приписами Указу Президента України від 24.09.2014 № 744/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28 серпня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо захисту України та зміцнення її обороноздатності» та постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595 « Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей».

Позицію стосовно недопущення перерахування субєкту господарювання бюджетних коштів, які можуть використовуватися для фінансування тероризму, викладено у дорученні Премєр-Міністра України від 21.10.2015 та листі Служби безпеки України від 30.12.2015 з грифом «Для службового користування».

Крім того, на виконання пункту 2 постанови Правління НБУ від 06.08.2014 №466 «Про призупинення здійснення операцій», Казначейством призупинено операції з приймання (виплати) переказу коштів на території, які не контролюються українською владою.

Таким чином, Управління Казначейства не здійснює виконання платіжних доручень Відповідача, у звязку з тим, що існують обставини, а саме вищезазначені нормативно-правові акти, які перешкоджають належним чином виконувати договірні зобовязання, а тому відповідач не може нести відповідальність визначену договором №44 за невиконання договірних зобовязань. Здійснення розрахунку за електроенергію можливе після перереєстрації позивача на території, яка підконтрольна українській владі.

Позивачем також надано контррозрахунок позовних вимог з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши присутніх в судових засіданнях під час судового розгляду справи представників позивача та відповідача, суд встановив такі фактичні обставини.

01.02.2012 між сторонами у справі був укладений договір про постачання електричної енергії №44 (далі договір) (а.с.10-14).

Відповідно до пункту 1.1 договору Постачальник електроенергії (позивач) постачає електричну енергію Споживачу (відповідачеві) для забезпечення потреб електричних установок Споживача з загальною дозволеною потужністю 46,29 кВт, величини якої по кожному обєкту зазначені у додатку до договору «Відомості про розрахункові засоби обліку електричної енергії Споживача», а Споживач оплачує Постачальнику вартість електроенергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додатками до договору, що є його невід'ємною частиною.

Загальна приєднана потужність у точці (точках) підключення становить 46,29 кВт. Величини приєднаної потужності по кожному обєкту визначені на підставі номінальної потужності приєднаних до електричної мережі струмоприймачів та трансформаторів споживача. Величини приєднаної потужності по кожному обєкту зазначені у Додатку «Відомості про розрахункові засоби обліку електричної енергії споживача».

За умовами договору Споживач зобовязаний для визначення величини спожитої електроенергії щомісячно 17-ого числа, згідно з Додатком Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, знімати покази розрахункових засобів обліку, підтверджувати покази розрахункових засобів обліку, оформляти результати відповідно до Додатку Форма Акт про зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії та направляти уповноваженого представника до Постачальника для подання Акту про зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії за розрахунковий період і отримання рахунків для здійснення остаточного розрахунку за спожиту електричну енергію та інших платежів, передбачених договором (пункт 2.3.3 договору);

Відповідно до пункту 7.9 договору розрахунки за електричну енергію та інші платежі здійснюються Споживачем у порядку, передбаченому додатком Порядок розрахунків.

Пунктом 3 Додатку до договору Порядок розрахунків передбачено, що величина коштів, яку необхідно оплатити за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію, визначається наступним чином: обсяг спожитої (переданої) електричної енергії між датами зняття показів розрахункових засобів обліку множиться на тариф, який діяв на кінець розрахункового періоду (а.с.15).

Розрахунок за фактично спожиту у розрахунковому періоді активну електроенергію; за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності; за перетікання реактивної електроенергії; оплату сум на відшкодування збитків; оплату пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за порушення строків розрахунків Споживач здійснює на підставі наданих Постачальником рахунків протягом 5 операційних днів, починаючи з наступного дня після їх отримання (пункт 8 Додатку Порядок розрахунків до договору).

На виконання умов договору відповідачем було складено, підписано та надано позивачу акти про використану активну електричну енергію за період з грудня 2015 року по березень 2016 року (а.с. 33,36, 100, 106).

За результатами надання обумовлених договором послуг за період з грудня 2015 року по березень 2016 року, позивачем відповідачеві направлялися відповідні рахунки за спожиту активну електроенергію (а.с. 34, 37, 101, 107).

Вказані рахунки були отримані повноважним представником відповідача у справі.

Відповідач в порушення умов договору своєчасно та у повному обсязі оплату не здійснював, у звязку з чим утворилась заборгованість за період з грудня 2015 року по березень 2016 року у розмірі 30 613,88 грн. за спожиту активну електроенергію, що і стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права.

Пунктом 4.4.1 договору сторони визначили, що у разі порушення споживачем строку розрахунку за активну електроенергію, строку внесення плати за перетікання реактивної електроенергії та строків оплати за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, за не обліковану електричну енергію та на відшкодування збитків споживачу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період, за який сплачується пеня від розміру простроченого платежу за кожний день прострочення. На суму нарахованої пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань Споживачу надаються окремі рахунки.

На підставі умов договору, а також з урахуванням приписів ст. 232 Господарського кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню за порушення строків оплати поставленої активної електроенергії за прострочення оплати активної електроенергії спожитої: в листопаді 2015 року за період з 26.11.2015 по 27.11.2015, в грудні 2015 року за період з 25.12.2015 по 17.03.2016, в січні 2016 року за період з 28.01.2016 по 17.03.2016, в лютому 2016 року за період з 25.02.2016 по 17.03.2016 у загальному розмірі 1579 грн. 34 коп., що підтверджено відповідними розрахунками. На суму пені позивачем відповідачеві були виписані рахунки (а.с. 43, 44, 104, 110).

На підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних за порушення строків оплати поставленої активної електроенергії за прострочення оплати активної електроенергії спожитої: в листопаді 2015 року за період з 26.11.2015 по 27.11.2015, в грудні 2015 року за період з 25.12.2015 по 17.03.2016, в січні 2016 року за період з 28.01.2016 по 17.03.2016, в лютому 2016 року за період з 25.02.2016 по 17.03.2016 у загальному розмірі 107 грн. 67 коп. та інфляційні витрати у сумі 3 грн. 26 коп. за прострочення оплати у листопаді 2015, що підтверджено відповідними розрахунками позивача, наявними у матеріалах справи. На суму 3% річних та інфляційних витрат було виписано рахунки (а.с. 43, 44, 104, 110).

Оцінивши всі обставини справи, суд вважає, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Правовідносини між сторонами за позовом виникли із договору про постачання електричної енергії №44 від 01.02.2012, який за своєю правовою природою є різновидом договорів купівлі-продажу і до нього застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зазначена норма Цивільного кодексу України кореспондується з положеннями статті 265 Господарського кодексу України.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 530 ЦК України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання, у відповідності до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Фактичні обставини свідчать, що позивач на виконання умов договору постачав відповідачу електроенергію, претензій щодо постачання електроенергії у відповідача немає.

Обсяги спожитої електроенергії за період з грудня 2015 року по березень 2016 року, позивач підтверджує відповідними звітами споживача про використану електроенергію та рахунками.

Таким чином, заборгованість відповідача за активну електроенергію за період з грудня 2015 року по березень 2016 року в сумі 30 613 грн. 88 коп. підтверджена матеріалами справи, заявлена обґрунтовано та підлягає до стягнення з відповідача.

Суд не приймає заперечення відповідача викладенні у відзивах на позовну заяву, оскільки не перереєстрація позивача на підконтрольній території України не є підставою звільнення відповідача від відповідальності за невиконання зобовязань за договором. Крім того, суд звертає увагу, що розрахункові рахунки на які перераховуються грошові кошти за використання електричної енергії відкриті у ФЛОУ АТ «Ощадбанк», тобто у державному банку України.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 4.4.1 договору сторони передбачили відповідальність - у разі порушення Споживачем передбачених додатком Порядок розрахунків строку розрахунку за активну електроенергію, строку внесення плати за перетікання реактивної електроенергії … у вигляді нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період, за який сплачується пеня. На суму нарахованої пені Споживачу надається окремий рахунок.

Частиною 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За порушення строків оплати поставленої активної електроенергії за період з 26.11.2015 по 17.03.2016 відповідачу нарахована пеня у розмірі 1579 грн. 34 коп.

Перевіривши розрахунок заявленої суми пені суд дійшов висновку, що позивачем при нарахуванні пені було допущено деякі помилки, а саме: при нарахуванні пені за зобовязаннями листопада 2015 року позивачем помилково нараховано пеню за день остаточної оплати за поставлену активну електроенергію.

Судом встановлено, що сума боргу за листопад 2015 року була повністю погашена відповідачем 27.11.2015 року.

Таким чином, пеня за зобовязаннями листопада 2015 року повинна нараховуватись позивачем тільки за 26.11.2015 та складати 2 грн. 95 коп.

Пеня нарахована за зобовязаннями грудня 2015 року за період з 25.12.2015 по 17.03.2016 складає 1024 грн. 71 коп.

Пеня нарахована за зобовязаннями січня 2016 року за період з 28.01.2016 по 17.03.2016 складає 348 грн. 98 коп.

Пеня нарахована за зобовязаннями лютого 2016 року за період з 25.02.2016 по 17.03.2016 складає 199 грн. 71 коп.

Таким чином, загальна сума пені, яка підлягає задоволенню складає 1576 грн. 35 коп. В решті слід відмовити.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок заявленої суми 3% річних суд дійшов висновку, що позивачем при нарахуванні 3% річних було допущено деякі помилки, а саме: при нарахуванні 3% річних за зобовязаннями листопада 2015 року позивачем помилково нараховано 3% річних за день остаточної оплати за поставлену активну електроенергію.

Судом встановлено, що сума боргу за листопад 2015 року була повністю погашена відповідачем 27.11.2015 року.

Таким чином, 3% річних за зобовязаннями листопада 2015 року повинні нараховуватись позивачем тільки за 26.11.2015 та складати 0 грн. 25 коп.

3% річних нараховані за зобовязаннями грудня 2015 року за період з 25.12.2015 по 17.03.2016 складають 69 грн. 87 коп.

3% річних нараховані за зобовязаннями січня 2016 року за період з 28.01.2016 по 17.03.2016 складають 23 грн. 79 коп.

3% річних нараховані за зобовязаннями лютого 2016 року за період з 25.02.2016 по 17.03.2016 складають 13 грн. 62 коп.

Таким чином, загальна сума 3% річних, яка підлягає задоволенню складає 107 грн. 48 коп. В решті слід відмовити.

Стосовно інфляційних нарахувань у сумі 3 грн. 26 коп. суд зазначає наступне.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочення платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочення.

Таким чином, нарахування позивачем інфляційних витрат за зобовязаннями листопада 2015 року є безпідставним, оскільки прострочення виконання зобовязання становило один день, а не повний місяць.

З огляду на викладене вище, у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних витрат у розмірі 3 грн. 26 коп. слід відмовити.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню у загальній сумі 32 297 грн. 71 коп., з них: 30 613 грн. 88 коп. - борг за активну електроенергію, 1576 грн. 35 коп. пеня, 107 грн. 48 коп. - 3% річних.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню частково з віднесенням на відповідача судових витрат у справі пропорційно задоволеним вимогам на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління Державної казначейської служби України у Старобільському районі Луганської області, вул. Велика садова, буд. 2, м. Старобільськ, Луганська область, 92700, ідентифікаційний код 37858396, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне обєднання, кв. Гайового, буд. 35А, м. Луганськ, ідентифікаційний код 31443937:

- на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 60 у ФЛОУ АТ „Ощадбанк, МФО 304665, код 31443937, суму боргу за використану активну електроенергію у сумі 30 613 грн. 88 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили;

- на поточний рахунок № 3374 у ФЛОУ АТ „Ощадбанк, МФО 304665, код 31443937, пеню у сумі 1576 грн. 35 коп., 3% річних у сумі 107 грн. 48 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1377 грн. 73 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 14.04.2016

Суддя А.В. Секірський