ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року Справа № 922/4709/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Панової І.Ю.,
суддів:Жукової Л.В., Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Таміра"
на рішеннягосподарського суду Харківської області від 02.11.2015
та постанову у справіХарківського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 № 922/4709/15 господарського суду Харківської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Таміра"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Легат 2013"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківспецнадра"
провитребування майна, визнання права власності
за участю представників сторін: від Товариства з обмеженою відповідальністю "Таміра" - Бауліна В.О., Білоцерковець Н.В., Феделеш М.І.; від Товариства з обмеженою відповідальністю "Легат 2013" - Шевердін М.М.

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Таміра" (далі - ТОВ "Таміра", позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Легат 2013" (далі - ТОВ "Легат 2013") про витребування майна, а саме просить: 1) Витребувати у ТОВ "Легат 2013" нежитлову будівлю літ. "АГ-1" загальною площею 2 382,7 кв.м., розташовану за адресою: м. Харків, проспект Московський, буд. 257; 2) Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 6767463 внесений державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер 25928614, виданого 22.08.2014, видавник Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 153264 від 22.08.2014 Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області, власник ТОВ "Легат 2013"; 3) Визнати право власності на нежитлову будівлю літ. "АГ-1" загальною площею 2 382,7 кв.м., розташовану за адресою: м. Харків, проспект Московський, буд. 257 за ТОВ "Таміра".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.10.2015 прийнято до провадження заяву позивача - ТОВ "Таміра" про зміну предмету позову за вх. 42090, відповідно до якої позивач просить: 1) Витребувати у ТОВ "Легат 2013" нежитлові приміщення підвалу № 0-1-:-0-3 площею 566,7 кв.м., нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-1-:-1-5 площею 1 737,2 кв.м. в літ. "АГ-1" загальною площею 2 303,9 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, проспект Московський, буд. 257; 2) Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 11198041 внесений державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер 43956740, виданого 16.09.2015, видавник Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24477610 від 16.09.2015, власник ТОВ "Легат 2013"; 3) Визнати право власності на нежитлові приміщення підвалу № 0-1-:-0-3 площею 566,7 кв.м., нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-1-:-1-5 площею 1 737,2 кв.м. в літ. "АГ-1" загальною площею 2 303,9 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, проспект Московський, буд. 257 за ТОВ "Таміра".

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.11.2015 у справі № 922/4709/15 (суддя Суслова В.В.) в позові ТОВ "Таміра" до ТОВ "Легат 2013" про витребування майна відмовлено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 у справі № 922/4709/15 (головуючий суддя: Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.) апеляційну скаргу ТОВ "Таміра" залишено без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2015 у справі № 922/4709/15 залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ТОВ "Таміра" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, просило скасувати рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2015 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 у справі № 922/4709/15, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 32, 33, 34, 38, 43, 77, 99, 101, 105 ГПК України, ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 331, ч. 1 ст. 346, ч. 2 ст. 349 ЦК України, ч. 1 ст. 20 та ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження".

Переглянувши у касаційному порядку прийняті у даній справі судові акти, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішенні та постанові із матеріалів справи встановлено, що загальними зборами учасників боржника - ТОВ "Таміра" прийнято рішення (протокол №2 від 31.01.2011р.) щодо припинення діяльності підприємства шляхом ліквідації, призначення ліквідатора та про порядок і строк ліквідації Товариства.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2011 року за заявою ТОВ "Таміра" було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Таміра".

02.06.2011 господарським судом Дніпропетровської області у справі № 29/5005/6325/2011 прийнято постанову в порядку ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" про визнання ТОВ "Таміра" банкрутом.

До складу ліквідаційної маси ТОВ "Таміра" було включено нежитлові приміщення літ. "Г-1" загальною площею 2 382,7 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, пр-т. Московський, 257, що належало останньому на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель, який був укладений між ТОВ "Таміра" та Спільним підприємством "Технопарк-Пожтехніка" та посвідчений 08 квітня 2005 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Христоєвою Т.В. зареєстрований в реєстрі за номером 1333.

28 грудня 2012 року Товарною біржою "Європейська" проведено цільовий аукціон по реалізації нерухомого майна в процедурі банкрутства ТОВ "Таміра".

Судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові встановлено, що відповідно до протоколу № 7 про проведення цільового аукціону від 28.12.2012 та Акту № 7 про проведення цільового аукціону від 28.12.2012 переможцем було визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківспецнадра" (далі - ТОВ "Харківспецнадра"). Згідно з протоколом, переможець зобов'язаний був оплатити, протягом 30 днів з моменту придбання на цільовому аукціоні майна, суму у розмірі 5 276 690,10 грн за придбане майно на рахунок ТОВ "Таміра".

Натомість, ТОВ "Харківспецнадра" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Таміра" про визнання права власності на нерухоме майно. Рішенням господарського суду Харківської області від 29.01.2013 року по справі № 922/295/13-г визнано за ТОВ "Харківспецнадра" право власності на нежитлові приміщення, загальною площею 2 382,7 кв.м., частини підвалу першого поверху нежилої будівлі літ."Г-1", розташованих за адресою: Харківська обл., м. Харків, пр. Московський, буд. 257, що придбані на цільовому аукціоні, проведеного Товарною біржею "Європейська", згідно Протоколу №7 про проведення цільового аукціону від 28.12.2012 та Акту № 7 про проведений цільовий аукціон від 28.12.2012.

Після реєстрації права власності ТОВ "Харківспецнадра" майно: загальною площею 2 382,7 кв.м., частини підвалу першого поверху нежилої будівлі літ."Г-1", розташованих за адресою: Харківська обл., м. Харків, пр. Московський, буд. 257 внесено до статутного фонду відповідача - ТОВ "Легат 2013".

18 грудня 2014 року постановою Харківського апеляційного господарського суду у справі № 922/295/13-г було задоволено апеляційну скаргу ПАТ "ВТБ Банк" та скасовано рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2013 у справі № 922/295/13-г, відповідно до якого ТОВ "Харківспецнадра" набуло право власності на нерухоме майно.

Крім того, 24.03.2015 ухвалою господарського суду Дніпропетровської області у справі № 29/5005/6325/2011 про банкрутство ТОВ "Таміра" було визнано недійсним результати прилюдних торгів у формі цільового аукціону з реалізації майна, що належить на праві власності ТОВ "Таміра", проведеного в процедурі банкрутства, а саме: лот. № 3 - нежитлові приміщення частина підвалу № 32-37 літера "Г-1" площею 555,5 кв.м., нежитлові приміщення першого поверху № 9,10,50-66 нежитлової будівлі літера "Г-1" площею 1 721,1 кв.м., нежитлові приміщення антресолі № 67-77 нежитлові будівлі літера "Г-1" площею 106,1 кв. м., які разом складають загальну прощу 2 382,7 кв. м. та розташовані за адресою: м. Харків, пр. Московський, буд. 257, що відбулися 28 грудня 2012 року на Товарній біржі "Європейська", м. Дніпродзержинськ, шляхом визнання недійсності протоколу № 7 від 28.12.2012 про проведення цільового аукціону від 28.12.2012.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач зважаючи на вказані судові рішення, якими скасовані результати торгів та скасовано рішення суду про визнання права власності за ТОВ "Харківспецнадра", звернувся до господарського суду з позовом про витребування майна на підставі ст. 388 ЦК України, який в подальшому був змінений та зміни були прийняті господарським судом до розгляду.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову, з урахуванням зміни предмету позову, в повному обсязі, враховуючи вимоги ст.ст. 330, 387, 388 ЦК України, ст.ст. 33, 43 ГПК України та фактичні обставини справи, дійшов висновку, що позивачем господарському суду не доведена наявність обов'язкових умов, які надають право витребування у добросовісного набувача (відповідача) спірного майна відповідно до вимог ч.1 ст. 388 ЦК України; крім того, позивач намагається витребувати майно, котре йому ніколи не належало, адже доказів на підтвердження того, що спірне майно, яке належало йому на праві власності, існує в натурі та саме на це майно зареєстроване право власності відповідача, господарському суду позивачем не надано.

Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові від 14.12.2015 погодився із вказаними висновками суду першої інстанції та зазначив, що позивач намагається витребувати майно, котре йому ніколи не належало і має при цьому інші відмінні характеристики від того майна, яке належало йому на праві власності.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що в даному випадку, правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції від 02.11.2015 та постанови суду апеляційної інстанції від 14.12.2015 відсутні, виходячи з наступного.

Згідно з приписами статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. За допомогою цього позову власник захищає не тільки свої права на володіння та користування майном, а також і право на розпорядження ним, оскільки перебування майна у чужому незаконному володінні певним чином обмежує і право власника на розпорядження майном.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що об'єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикаційного позову) може бути індивідуально-визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову. Із чужого незаконного володіння може бути витребувана лише індивідуально визначена річ.

Якщо індивідуально-визначене майно, перебуваючи в чужому володінні, видозмінилось, було перероблене чи знищене, застосовуються зобов'язально-правові способи захисту права власності відповідно до положень гл. 83 ЦК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 ЦК річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішенні та постанові, ТОВ "Легат 2013" у липні 2014 року звернулося до КП "Харківське міське БТІ" щодо технічної можливості виділення приміщень підвалу № 32-37, 1-го поверху № 9, 10, 50-77, загальною площею 2382,7 м. кв., по проспекту Московському 257 в самостійну нежитлову будівлю.

Згідно із листом КП "Харківське міське БТІ" від 05.08.2014 та доданими до нього документами така технічна можливість існувала. На підставі Висновку про можливість поділу об'єкту нерухомого майна від 05.08.2014 № 1790097, 18.08.2014 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю "АГ-1", загальною площею 2 382,7 м. кв. за ТОВ "Легат 2013", свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.08.2014 та Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.08.2014.

ТОВ "Легат 2013" з травня по серпень 2015 року провело реконструкцію нежитлової будівлі літ. "АГ-1" у багатофункціональний комплекс (шляхом демонтажу приміщень першого поверху, антресолі першого поверху, підвалу). Про початок та закінчення будівельних робіт подавалися відповідні декларації до ДАБК у Харківський області.

Реєстраційною службою ХМУЮ в Харківській області 16.09.2015 на підставі декларацій, зареєстрованих в ДАБК у Харківській області, зареєстровано право власності на нежитлові приміщення підвалу № 0-1-:-0-3, нежитлові приміщення 1-го поверху №1-1- :-1 -5, загальною площею 2 303,9 м. кв. в літ. "АГ-1" по проспекту Московському, буд. 257 у м. Харкові за ТОВ "Легат 2013".

Отже, суди попередніх інстанцій встановили, що нежитлові приміщення першого поверху та підвалу у будівлі літ. "Г-1", за адресою м. Харків, проспект Московський, 257, на які мало право власності ТОВ "Таміра" (індивідуально визначена річ) перестали фактично (в натурі) в тому ж вигляді існувати з того часу, як були проведені будівельні роботи з реконструкції приміщень й право власності на об'єкт у літ. "АГ-1" було зареєстровано за ТОВ "Легат 2013".

Таким чином, як правомірно та обґрунтовано встановлено в даному випадку судами попередніх інстанцій, ТОВ "Таміра" належали нежитлові приміщення 1-го поверху №9, 10, 50-:-66 площею 1721,1 кв. м. в літ. "Г-1", нежитлові приміщення антресолі №№67-:- 77 площею 106,1 кв. м. загальною площею 1 827,2 кв.м. в літ. "Г-1", нежитлові приміщення підвалу №32-:-37 загальною площею 555,5 кв.м. в літ. "Г-1", загальна площа всіх приміщень - 2 382,7 кв.м., що розташовані за адресую: м. Харків, проспект Московський, будинок 257, а ТОВ "Легат 2013" на даний момент належать нежитлові приміщення підвалу № 0-1-:-0-3, нежитлові приміщення 1-го поверху №1-1-:-1-5, пл. 1737,2 кв.м. в літ. "АГ-1" загальною площею 2 303,9 м. кв. по проспекту Московському, буд. 257 у м. Харкові.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищезазначене, суд касаційної інстанції погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що позивач намагається витребувати майно, котре йому ніколи не належало і має при цьому інші відмінні характеристики від того майна яке належало йому на праві власності, адже, як встановлено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, доказів на підтвердження того, що спірне майно, яке належало позивачу на праві власності, існує в натурі та саме на це майно зареєстроване право власності відповідача, ТОВ "Таміра" господарському суду не надано.

В даному випадку доводи заявника касаційної скарги ТОВ "Таміра" зводяться фактично до оскарження реєстрації (перереєстрації) права власності на нерухоме майно за ТОВ "Легат 2013".

Щодо доводів заявника касаційної скарги стосовно необхідності дослідження наявності у діях власника волі на передачу майна іншій особі, суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що судами обґрунтовано встановлено, що нежитлові приміщення першого поверху та підвалу у будівлі літ. "Г-1", за адресою м. Харків, проспект Московський, 257, на які мало право власності ТОВ "Таміра" (індивідуально визначена річ) перестали фактично (в натурі) в тому ж вигляді існувати з того часу, як були проведені будівельні роботи з реконструкції приміщень й право власності на об'єкт у літ. "АГ-1" було зареєстровано за ТОВ "Легат 2013", позивач намагається витребувати майно, котре йому ніколи не належало і має при цьому інші відмінні характеристики від того майна, яке належало позивачу на праві власності, в зв'язку з чим, встановлення факту наявності у діях власника волі на передачу майна іншій особі в порядку ст. 388 ЦК України, в даному випадку не має юридичного значення в силу відсутності підстав для застосування норм ст. 387 ЦК України, а саме майно яке хоче повернути в натурі позивач не збереглося в натурі на момент звернення з віндикаційним позовом.

Щодо доводів заявника касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, оскільки в судовому засіданні 14.12.2015 було оголошено перерву за відсутності представника позивача, а тому, суд був зобов'язаний відкласти розгляд справи та повідомити про наступне судове засідання відсутню сторону, а не оголошувати перерву, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 розгляд апеляційної скарги ТОВ "Таміра" було призначено на 14.12.2015 о 11.00 год.

Ліквідатором ТОВ "Таміра" було надано клопотання (вх. № 16735 від 10.12.2015) та (вх. № 16863 від 14.12.2015), в яких останній просив відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв'язку з перебуванням 14.12.2015 з виробничих питань у Житомирській області.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторони в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи.

Частинами першою і другою статті 77 ГПК України передбачено право господарського суду на відкладення розгляду справи, але за умови, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні, а саме: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

В даному випадку, сторони, згідно вимог ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги та не були позбавлені права та можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-четвертою статті 28 ГПК України.

Як вбачається із тексту оскаржуваної постанови від 14.12.2015, судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 14.12.2015, яке було призначено об 11.00 год. за клопотанням відповідача оголошувалась перерва до 14.00 год. цього ж дня, для надання можливості представнику відповідача надати додаткові пояснення. Після закінчення перерви 14.12.2015 о 14.00 год., колегія суддів апеляційної інстанції продовжила розгляд даної справи.

Згідно вимог ч. 3 ст. 77 ГПК України суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Отже, дії колегії суддів апеляційної інстанції щодо оголошення в судовому засіданні зазначеної перерви не суперечать вказаній процесуальній нормі.

Суд касаційної інстанції зазначає, що аналіз положень всіх частин статті 77 ГПК України вказує на те, що після перерви триває те саме судове засідання з тими ж учасниками процесу і тим самим складом суду.

Тому, за вказаних обставин, доводи заявника касаційної скарги - ТОВ "Таміра" про те, що, оскільки в судовому засіданні 14.12.2015 було оголошено перерву за відсутності представника позивача, суд був зобов'язаний відкласти розгляд справи та повідомити про наступне судове засідання відсутню сторону, а не оголошувати перерву, є в даному випадку безпідставними.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, враховуючи вищевикладене, вважає, що висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову ТОВ "Таміра" до ТОВ "Легат 2013" про витребування майна є правомірними, тому рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2015 та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 у справі № 922/4709/15 підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Таміра" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2015 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 у справі № 922/4709/15 залишити без змін.

Головуючий І.Ю. Панова

Судді Л.В. Жукова

В.Я. Погребняк