ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016 року Справа № 904/10227/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Дмитренко Г.К., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № 11/28-06 від 04.01.2016 р.;

від позивача: ОСОБА_2, представник, довіреність № 60/28-06 від 01.03.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_3, голова правління, виписка з ЄДР серія АБ №714612 від 19.02.2013 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства "Дніпроводоканал" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2015 року у справі №904/10227/14

за позовом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

до Житлово-будівельного кооперативу № 46 "Маяк", м. Дніпропетровськ

про стягнення 24 539 грн. 58 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2015р. у справі №904/10227/14 (головуючий суддя: Рудь І.А., судді Бондарєв Е.М., Рудовська І.А) в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, КП «Дніпроводоканал» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Дніпропетровської області скасувати і ухвалити нове рішення, відповідно до якого позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначено, що господарський суд дійшов помилкового висновку про безпідставне зарахування позивачем здійснених відповідачем переплат за надані послуги за попередні періоди.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 11.04.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 18.01.1999р. між Державним комунальним виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства м. Дніпропетровська, правонаступником якого є Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради (Водоканал) та Житлово-будівельним кооперативом № 46 "Маяк" (Абонент) укладено договір на відпуск води та послуги каналізації № 7227 (надалі-Договір), відповідно до умов, якого Водоканал зобовязаний:

1.1.1 Здійснити відпуск питної води в кількості:

- на гоподарсько-побутові потреби _______ мі в місяць;

- на виробничі потреби ______ мі в місяць.

Всього не більше 900 мі в місяць (п.1.1 Договору)

За умови п. 4.1 Договору даний Договір укладений з 18.01.1999р. по 18.01.2000р., вступає в силу з дня його підписання та продовжується на наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодні зі сторін не заявить про свою відмову від даного Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору Абонент зобовязаний:

1.2.2 Прийняти воду і скинути стоки в кількості, визначених по показанням вимірювальних приборів або по доданих до договору розрахунках.

Відповідно до п. 3.1 Договору оплата за відпуск води і послуги каналізації здійснюється Абонентом щомісячно, самостійно в пятиденний строк після початку розрахункового місяця по абонентним книжкам або рахункам, які він самостійно отримує в водоканалі в розмірі споживаної води і відпущених стоків за період минулого місяця по діючим тарифам. Погашення заборгованості здійснюється по тарифам, діючим на день оплати.

Позивач, звертаючись з позовом до суду, зазначив, що у період з травня 2011р. по жовтень 2014р. Водоканал надав відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення на загальну суму 49 891,44грн., про що позивачем складені акти-рахунки приймання наданих послуг та розяснення до актів, які наявні в матеріалах справи (т. 1, а.с. 23-77) та оскільки надані позивачем у спірному періоді послуги відповідачем своєчасно та у повному обсязі не оплачувалися, у ЖБК № 46 „Маяк виникла заборгованість перед КП «Дніпроводоканал» в сумі 19 706, 58грн.

Окрім основної суми заборгованості позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 3% річних за період з 06.06.2011р. по 01.12.2014р. в сумі 1404,99грн. та інфляційні втрати за вказаний період в розмірі 3428,01грн.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Приписами ст. ст. 13, 14 ЦК України цивільні права та цивільні обовязки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Згідно із ст. 22 ч.2 п.1 Закону України „Про питну воду та питне водопостачання споживач повинен своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Під час розгляду справи судом першої інстанції ухвалою від 12.05.2015р. по справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз. Оплату за проведення судової експертизи покладено на позивача - КП "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради. У звязку з відсутністю оплати за проведення судової експертизи, експертизу проведено не було, а справу було розглянуто господарським судом за наявними в матеріалах справи доказами.

Позивачем заявлено позов про стягнення заборгованості за надані послуги за період з з травня 2011р. по жовтень 2014р.

За положеннями ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Господарським судом обґрунтовано відмовлено в задоволені позову за період з травня 2011р. по грудень 2011р. у звязку з пропуском позовної давності про застосування якого просив відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції (т.3 а.с.46- 47), оскільки позовна заява надійшла до суду 23.12.2014р. Таким чином, строк позовної давності по стягненню за вказаний вище період сплинув.

Доказів поважності причин пропуску строку позовної давності позивачем не надано.

В задоволені іншої частини позовних вимог господарським судом також правомірно відмовлено, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на вимогу господарського суду позивачем був наданий розрахунок заборгованості в межах строку позовної давності за період з січня 2012р. по вересень 2014р. (т.3, а.с. 37).

Згідно вказаного розрахунку, за визначенням позивача, відповідачем не було сплачено за надані йому послуги в листопаді 2012р. в розмірі 2509,34грн., в березні 2014р.в розмірі 1469,04грн. та вересні 2014р. в розмірі 3182.49грн. всього в сумі 7160,87грн., а з врахуванням переплат за окремі місяці 6692,20грн.

Але, як вбачається з наданих відповідачем платіжних доручень, 22.01.2013р. (т. 1, а.с. 126) ним було сплачено 1906,00грн. з призначенням платежу: «оплата послуг за листопад 2012р.». Таким чином, в листопаді 2012р. заборгованість складала 603,34грн., яка перекрита переплатою на серпень 2012р. по даним відповідача 649,20грн.

07.05.2014р. (а.с. 224, т.3) відповідачем було сплачено 1895,30грн. з призначенням платежу: «оплата послуг за березень, згідно акту-рахунку № 37812 від 30.04.2014р.», тоді як нараховано 1469,04грн., тобто мала місце переплата в розмірі 426,26грн.

12.12.2014р. (т.3, а.с.220) відповідачем було сплачено 5400,44грн. з призначенням платежу: «оплата послуг постачання питної води за жовтень». Як вбачається з пояснень відповідача (т.3, а.с.174), звіт за вересень 2014р. ЖБК «Маяк» не здавав, а здавав його згідно з наказом директора позивача К.Орла з показниками на 15 жовтня, в який ввійшли послуги за вересень і жовтень місяці. Посилання відповідача про сплату за вересень 2014р. вищезазначеним платіжним дорученням підтверджуються реєстрами та актами-звітами, наданими відповідачем та розрахунком позивача з даними лічильника (т.3, а.с. 136-137), згідно яких попередній показник у вересні становить 28396, а поточний показник за жовтень згідно наданого відповідачем реєстру становить 29096, всього за вересень-жовтень обєм наданих послуг становить 700куб.м., за які і було сплачено відповідачем в грудні 2014р.- 5400,00грн. (а.с.136, т.3 - детальний розрахунок позивача; т.3, а.с. 248 реєстр розрахунковий відповідача).

Таким чином, заборгованість, вказана в останньому розрахунку позивача (т.3, а.с.136-137) в розмірі 3182,49грн. за вересень 2014р. відсутня.

Отже, позивачем борг за період з грудня 2011р. по жовтень 2014р. визначено 6692,20грн., тоді як за вказаний період позивачем, не зараховано зазначені вище платежі, а саме: за листопад 2012р. 1906,00грн.; за березень 2014р. - 1895,30грн.; за вересень 2014р. - 3182,49грн., а всього в розмірі 6983,79грн.

Крім того, позивачем не надано доказів, які обєми наданих послуг, визначені різницею показників загальнобудинкового лічильника, та за який період відповідачем не оплачені, тоді як розрахунки, надані відповідачем (т.3, а.с. 49-50) , свідчать про сплату ним повного обсягу наданих послуг, відповідно показам загальнобудинкового лічильника, без пропусків попередніх та поточних даних.

Також позивачем не було надано ні господарському суду, ні апеляційному суду детальних та належних розрахунків про причини розбіжностей в нарахуваннях за окремі періоди, порівняно зі звітами ЖБК №46 «Маяк».

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем за надані послуги, а тому господарським судом правомірно відмовлено в задоволені позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що господарський суд дійшов помилкового висновку про безпідставне зарахування позивачем здійснених відповідачем переплат за надані послуги за попередні періоди спростовується вищенаведеним та не можуть бути прийняті судом до уваги.

Таким чином, рішення господарського суду Дніпропетровської області відповідає чинним нормам матеріального та процесуального законодавства, встановленим фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства "Дніпроводоканал" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2015 року у справі №904/10227/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя Г.К.Дмитренко

Суддя О.В. Джихур

Постанова виготовлена в повному обсязі 14.04.2016 року.