ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.04.16 Справа № 904/7293/14

За позовом: металургійного підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод" дочірнього підприємства публічного акціонерного товариства "Дніпровагонмаш", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про стягнення 89 941,06 грн.

та

за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

до металургійного підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод" дочірнього підприємства публічного акціонерного товариства "Дніпровагонмаш", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про стягнення 26 300,00 грн. та моральної шкоди у сумі 48 000,00грн.

Суддя: Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: Зибало Н.О., довіреність №03-01/942 від 04 грудня 2015 року, представник;

Від відповідача: ОСОБА_1, фізична особа-підприємець; ОСОБА_3, довіреність від 17 березня 2015 року, представник; ОСОБА_4, довіреність від 02 жовтня 2014 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

У вересні 2014 року металургійне підприємство "Дніпродзержинський сталеливарний завод" дочірнього підприємства публічного акціонерного товариства "Дніпровагонмаш" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, яким просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 попередньої оплати в розмірі 78 100 грн., 10 082,21грн. інфляційних втрат, 1 758,85грн. 3% річних та судового збору.

У жовтні 2014 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернулась до господарського суду із зустрічним позовом, яким просить стягнути з металургійного підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод" дочірнього підприємства публічного акціонерного товариства "Дніпровагонмаш" основний борг у розмірі 42 800 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року (суддя Золотарьова Я.С.) первісний позов задоволено частково, стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь металургійного підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод" ДП ПАТ "Дніпровагонмаш" 78 100,00 грн. основного боргу та 1 586,47 грн. судового збору, в решті первісного позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25 лютого 2015 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року у справі 904/7293/14 залишено без змін.

27 лютого 2015 року на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2014 було видано наказ №904/7293/14.

Постановою Вищого господарського суду України від 22 квітня 2015 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25 лютого 2015 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2014 року у справі 904/7293/14 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08 травня 2015 року (суддя Петренко І.В.) прийняв справу №904/7293/14 до свого провадження.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17 червня 2015 року (суддя Петренко І.В.) в задоволенні первісних вимог відмовлено, зустрічні позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з металургійного підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод" ДП ПАТ "Дніпровагонмаш" на користь ФОП ОСОБА_1 26 300,00 грн. основного боргу та 876,78 грн. судового збору, в решті зустрічних позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03 листопада 2015 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17 червня 2015 року у справі 904/7293/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 13 січня 2016 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.11.2015 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.06.2015 у справі 904/7293/14 в частині стягнення з металургійного підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод" дочірнього підприємства публічного акціонерного товариства "Дніпровагонмаш" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 основної заборгованості в розмірі 26 300,00 грн. скасовано. Справу №904/7293/14 в цій частині передано на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області в іншому складі суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 27 січня 2016 року справу № 904/7293/14 (вх. №4-429/16) в частині стягнення з металургійного підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод" дочірнього підприємства публічного акціонерного товариства "Дніпровагонмаш" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 основної заборгованості в розмірі 26 300,00 грн., передано на розгляд судді Євстигнеєвій Н.М.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року суддя Євстигнеєва Н.М. прийняла справу 904/7293/14 до свого провадження в частині стягнення з металургійного підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод" дочірнього підприємства публічного акціонерного товариства "Дніпровагонмаш" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 основної заборгованості в розмірі 26 300,00 грн.

Вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення суми 26 300,00грн. ґрунтуються на тому, що відповідно до умов договору виконавець повинен провести роботи по впровадженню на території і комп'ютерах замовника програмного продукту "1С: Підприємство 8 для України". Облік робочого часу і виконаних робіт ведеться сторонами шляхом складання документів робочого часу, а в разі роботи поза територією замовника - замовлень на виконання робіт, в яких відображається плановий і фактичний час роботи виконавця. Замовлення на виконання робіт вважається технічним завданням і може оформлятися в довільній формі передаватися по електронній пошті. Документи робочого часу з одного боку, є документами, що підтверджують приймання виконаних робіт (проведених налаштувань), а з іншого боку - визначають обсяг робочого часу, який підлягає оплаті. Відповідно до умов договору облік робіт виконавця ведеться кожного місяця. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що у разі, якщо по завершенню етапу, трудовитрати виконавця, зафіксовані в документах обліку робочого часу, перевищать попередньо оплачений час, виконавець має право виставити додаткові рахунки, які замовник зобов'язаний оплатити в порядку, передбаченому п.5.4.2. договору. Рахунки на оплату, які виставлені позивачем за зустрічним позовом не були оплачені відповідачем за зустрічним позовом.

22 лютого 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, якою просить стягнути моральну шкоду у розмірі 48 000,00 грн. (а.с.46 том 3).

Вимога позивача за зустрічним позовом про стягнення моральної шкоди мотивована тим, що позивач змушений постійно вирішувати питання щодо стягнення спірної суми за договором. Моральна шкода завдана внаслідок несплати відповідачем за зустрічним позовом протягом тривалого часу вартості наданих робіт у строк і порядку, що передбачені договором від 12.09.2013 та нормами чинного законодавства. Моральна шкода проявляється у моральних переживаннях, позивач не може реалізувати себе в соціумі; підірвана ділова репутація; порушені стосунки з оточуючими людьми з браком часу на відпочинок та постійну втому з причин ситуації, що склалася, постійним нервовим напруженням, які проявились внаслідок неправомірних дій відповідача.

Відповідач за зустрічним позовом проти задоволення позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заперечує та зазначає, що загальна сума договору визначається планом - графіком робіт та складає 110 000,00грн. Позивач за зустрічним позовом в односторонньому порядку, без погодження з замовником, зробив розрахунок та зазначив вартість робіт 146 800,00грн. Умовами договору сторони передбачили можливість проведення додаткових робіт, зазначених у Переліку робіт, виключно за згодою сторін та при письмовому оформленні у вигляді додатка до Переліку робіт та Плану-графіку, які є невід'ємною частиною договору. Але в процесі виконання договору, вищезазначені зміни до договору не вносились, тому підстави для задоволення вимог позивача за зустрічним позовом відсутні.

Розгляд справи був відкладений з 22.02.2016 на 09.03.2016. У судовому засіданні 09.03.2016 оголошувалась перерва на 28.03.2016, з 28.03.2016 на 04.04.2016, з 04.04.2016 на 11.04.2016.

Ухвалою господарського суду від 11.03.2016 строк вирішення спору продовжено по 11.04.2016.

У судовому засіданні 11.04.2016 оголошено вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року між металургійним підприємством "Дніпродзержинський сталеливарний завод" дочірнім підприємством публічного акціонерного товариства "Дніпровагонмаш" (замовник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (виконавець) укладено договір на впровадження комп'ютерних систем №013/09/01 від 12.09.2013.

Відповідно до умов вказаного договору замовник доручив, а виконавець прийняв на себе зобов'язання здійснити роботи з впровадження на комп'ютерах замовника програмного продукту - "1С: Підприємство 8", що належить замовнику на праві власності, в обсязі та вартістю відповідно до переліку робіт, що є невід'ємним додатком № 1 до договору, в строки, що визначаються планом-графіком робіт з розробки та впровадження автоматизованої системи обліку (додаток №3 до договору).

Загальна вартість робіт за даним договором складає 110 000грн. (додаток № 1 до договору).

Згідно п. 2.1 договору виконавець проводить роботи з впровадження на території і комп'ютерах замовника програмного продукту "1С: Підприємство 8 для України", його налаштування відповідно до підготовлених виконавцем і підписаними обома сторонами переліком робіт, плану-графіку і замовленнями на виконання робіт за методикою, викладеною в додатку №4 до договору.

Додатком №3 "План-графік робіт до договору" сторонами узгоджено строк виконання робіт: з 01.10.2013 по 28.02.2014.

Відповідно до п. 5.4 договору облік робіт виконавця ведеться кожного місяця. Оплата робіт здійснюється попередньо в наступному порядку:

- виконавець відповідно до плану-графіку виписує рахунок на оплату робіт наступного етапу (п. 5.4.1 договору);

- протягом 3 робочих днів з дати виставлення рахунку замовник здійснює оплату виставленого рахунку (п. 5.4.2 договору );

- по завершенні етапу, у разі якщо трудовитрати виконавця, зафіксовані в документах обліку робочого часу, перевищать попередньо оплачений час, виконавець має право виставити додаткові рахунки, які замовник зобов'язаний оплатити в порядку, передбаченому п. 5.4.2 договору (п. 5.4.3 договору);

- по завершенні робіт за договором, у разі якщо трудовитрати виконавця будуть меншими, ніж сума авансового платежу, виконавець протягом 3 робочих днів з моменту складання акту здачі-приймання робіт повинен здійснити повернення зайво отриманих сум (п. 5.4.4 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору облік робочого часу і виконаних робіт ведеться сторонами шляхом складання документів обліку робочого часу - Листів обліку робочого часу.

Пунктом 4.2. договору встановлено, що документи обліку робочого часу складаються і підписуються уповноваженими представниками сторін і містять такі відомості: дату складення; прізвище спеціаліста виконавця, який виконав роботу; перелік виконаних робіт (проведення налаштувань) і вказівки на необхідність їх продовження, або на їх завершення і приймання налаштувань замовником; кількість витраченого робочого часу.

Згідно з п.4.3. договору, зазначені документи робочого часу, з одного боку, є документами, що підтверджують приймання виконаних робіт (проведених налаштувань), а з іншого - визначають обсяг, який підлягає оплаті. На їх підставі в кінці кожного етапу робіт виписується акт виконаних робіт із зазначенням сумарного часу роботи виконавця.

По завершенню роботи по кожному з етапів, сторони підписують акт здачі-приймання етапу робіт, в якому на підставі демонстрації роботи системи, а також документів обліку робочого часу, відображають обсяг виконаних робіт та їх оцінку: задовільно/незадовільно (п.6.3. договору).

Виконавець приступає до виконання робіт за договором відповідно до плану-графіку не пізніше 5 днів після отримання оплати програмного продукту та послуг згідно з розділом 5 договору (п. 2.5 договору).

На виконання умов договору ФОП ОСОБА_1 надала металургійному підприємству "Дніпродзержинський сталеливарний завод" дочірньому підприємству публічного акціонерного товариства "Дніпровагонмаш" рахунки-фактури №СВ-0000117 від 23.09.2013р. на суму 35300 грн. та №СВ-0000123 від 01.12.2013 р. на суму 68 700грн., які оплачені позивачем за первісним позовом, як попередня оплата на загальну суму 104000грн. (платіжні доручення №3638 від 25.09.2013р., №4477 від 10.12.2013р.).

Сторонами підписано акт прийняття робіт №СВ-0000245 від 12.11.2013 про виконання ФОП ОСОБА_1 робіт на суму 25 900грн., який складений на підставі листів обліку робочого часу за відповідний період.

В подальшому на адресу відповідача за зустрічним позовом 07.10.2014 листом з описом вкладень направлені акти здачі-приймання виконаних робіт на оплату (а.с. 59-67 том 1):

- акт за жовтень 2013 року №СВ-0000252 від 01.12.2013 на суму 9 400,00грн.,

- акт за листопад 2013 року № СВ-0000252 від 01.12.2013 на суму 33 020,00грн.,

- акт за листопад - грудень 2013 року № СВ-0000001 від 08.01.2014 на суму 35 680,00грн.,

- акт за січень-лютий 2014 року № СВ-0000188 від 01.03.2014 на суму 3700,00грн.,

- акт за січень-лютий 2014 року № СВ-0000002 від 08.01.2014 на суму 2300,00грн.,

- акт за січень-лютий 2014 року № СВ-0000189 від 01.03.2014 на суму 20 300,00грн.,

- акт за березень-червень 2014 року № СВ-0000190 від 01.08.2014 на суму 16 500,00грн.,

та рахунки-фактури:

- рахунок - фактура № СВ-0000001 від 08.01.2014 на суму 6 000,00грн.,

- рахунок - фактура № СВ-0000090 від 09.03.2014 на суму 20 300,00грн.,

- рахунок - фактура № СВ-0000091 від 01.08.2014 на суму 16 500,00грн.

З наведеного вбачається, що позивач належним чином виконав свій обов'язок щодо направлення на адресу відповідача за зустрічним позовом актів виконаних робіт.

Відповідно до ч.1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно наданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 розрахунку суми позову за період з 01.10.2013 по 28.02.2014 заплановано до виконання 544,5 годин на 20 робочих місць на суму 110000,00грн. металургійним підприємством "Дніпродзержинський сталеливарний завод" дочірнім підприємством публічного акціонерного товариства "Дніпровагонмаш" фактично оплачено 104 000,00грн. Разом з тим, позивач за зустрічним позовом посилається на виконання робіт у зазначений період з 01.10.2013 по 28.02.2014 у більшому обсязі, а саме: 640,5год. на 40 робочих місць на загальну суму 130 300,00грн.

Отже, залишок несплаченої суми за виконані роботи (послуги) складає 26 300,00грн.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 посилається на обставини невиконання металургійним підприємством "Дніпродзержинський сталеливарний завод" дочірнім підприємством публічного акціонерного товариства "Дніпровагонмаш" зобов'язань за договором на впровадження комп'ютерних систем №013/09/01 від 12.09.2013, наявність заборгованості за виконані роботи у сумі 26 000,00грн., проти чого заперечує відповідач, що і є причиною спору.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Стаття 526 ЦК України встановлює вимогу щодо виконання зобов'язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

З огляду на наведені вище положення законодавства, умови пунктів 5.4.1, 5.4.2., 5.4.3. договору, строк виконання замовником своїх зобов'язань з оплати наданих послуг та у спірній сумі, є таким, що настав.

Доказів оплати вартості наданих послуг з влаштування комп'ютерних систем відповідач за зустрічним позовом не надав.

За наведеного, є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 26 300,00грн.

Суд відхиляє доводи відповідача за зустрічним позовом щодо збільшення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 в односторонньому порядку вартості робіт, тоді як ціна договору визначена в розмірі 110000грн.

Відповідно до умов п.5.4.3. договору, по завершенні етапу, у разі якщо трудовитрати виконавця, зафіксовані в документах обліку робочого часу, перевищать попередньо оплачений час, виконавець має право виставити додаткові рахунки, які замовник зобов'язаний оплатити в порядку, передбаченому п. 5.4.2 договору.

Судом встановлено, що такі рахунки були виставлені позивачем за зустрічним позовом на адресу відповідача, однак не оплачені останнім. Також на адресу відповідача направлені акти виконаних робіт (послуг), що не спростовано відповідачем. Документи обліку робочого часу (листи обліку робочого часу), які, в силу положень п.4.3. договору, є документами, що підтверджують приймання виконаних робіт (проведених налаштувань), та визначають обсяг, який підлягає оплаті, містяться в матеріалах справи, підписані сторонами. Отже, надані позивачем за зустрічним позовом документи обліку робочого часу в повній мірі відображають обсяг виконаних робіт та їх оцінку.

Також в листах обліку робочого часу зафіксоване збільшення трудовитрат виконавця за договором, вказані роботи, на які збільшилися трудовитрати та необхідна кількість годин для їх виконання, їх вартість та вказані особи, які виконували роботи. При цьому, наведені в листах обліку робочого часу роботи не суперечать Переліку робіт визначеному в додатках №1 та №3 до договору про налаштування комп'ютерних систем.

Крім того, суд враховує, що відповідач за зустрічним позовом без заперечень підписав акт №СВ-0000245 від 12.11.2013 на суму 25900,00грн. Цей акт також складений на підставі листів обліку робочого часу за відповідний період. При цьому, листи обліку робочого часу у даній справі як за неоспорюваний період, так і за оспорюваний складені однаково та містять одні й ті самі підписи з боку замовника без зазначення прізвища осіб, що їх ставили; у власних письмових поясненнях (а.с.162 том 1) відповідач за зустрічним позовом визнав, що до березня 2014р. підписи у листах обліку робочого часу ставилися його повноважною особою.

Позивачем заявлена вимога про стягнення моральної шкоди у сумі 48 000,00грн.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода завдана юридичній особі полягає у приниженні ділової репутації юридичної особи. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Зокрема, з'ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Звертаючись з вимогою про відшкодування моральної шкоди позивач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про приниження ділової репутації позивача або наявності втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням його ділової репутації, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до діяльності позивача.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи ту обставину, що позивач за зустрічним позовом не надав суду доказів заподіяння (наявності) моральної шкоди, вимога позивача про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 646,7грн.

Керуючись ст.ст. 1,22,33,34,43.44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з металургійного підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод" дочірнє підприємство публічного акціонерного товариства "Дніпровагонмаш" (51925, Україна, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Українська, 4; ідентифікаційний код юридичної особи 19309317) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (51918, АДРЕСА_1; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 26 300,00 грн. основної заборгованості, 646,7грн. судового збору, про що видати наказ.

В задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя Н.М.Євстигнеєва

Повне рішення складено, 15.04.2016