КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р. Справа№ 910/25561/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Калатай Н.Ф.

при секретарі судового засідання Богатчук К.І.

від позивача Барнаш І.В., Устименко А.О., Лобко С.С.

від відповідача Герасько М.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько - французьке підприємство з іноземними інвестиціями "BARS Co ltd" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.01.2016 (суддя Прокопенко Л.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод важкого

кранобудування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько -

французьке підприємство з іноземними інвестиціями "BARS Co ltd"

про стягнення 105942,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.01.2016 по справі №910/25561/15 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-французьке підприємство з іноземними інвестиціями "BARS CO, LTD" на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод важкого кранобудування" грошові кошти в розмірі 105942 грн. 47 коп. та судовий збір в розмірі 794 грн. 57 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016 повернуто без розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько - французьке підприємство з іноземними інвестиціями "BARS Co ltd" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.01.2016 по справі №910/25561/15, на підстав п.3. ст. 97 ГПК України.

Після усунення недоліків, зазначених в ухвалі Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016, відповідач повторно звернувся з апеляційної скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 06.01.2016 по справі №910/25561/15 до Київського апеляційного господарського суду.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько - французьке підприємство з іноземними інвестиціями "BARS Co ltd" передано колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Сітайло Л.Г., судді Калатай Н.Ф., Баранець О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.03.2016 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько - французьке підприємство з іноземними інвестиціями "BARS Co ltd" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.01.2016 призначено 12.04.2016.

31 березня 2016 року, через відділ документального забезпечення суду, від представника позивача надійшло клопотання про здійснення фіксації судового процесу за допомого звукозапису.

08 квітня 2016 року, через відділ документального забезпечення суду, від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

12 квітня 2016 року через відділ документального забезпечення суду, від представника відповідача надійшло клопотання про витребування первинних документів та пояснення по справі.

В судове засідання 12.04.2016 з'явились представники позивача та відповідача.

Представником позивача в судовому засіданні подано клопотання про винесення окремої ухвали.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 06.01.2016.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 06.01.2016.

Колегія суддів, розглянувши клопотання представника відповідача про витребування додаткових документів, прийшла до висновку про відмову в його задоволенні, в зв'язку з необґрунтованістю.

Також, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника позивача та винесення окремої ухвали.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

30 березня 2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір поставки №30/4366. (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору відповідач зобов'язався поставити позивачу товар, а саме лакофарбові матеріали, загальна сума поставки, згідно з п.1. вказаного договору визначалась у розмірі 213 884,93 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 14 Договору розрахунок за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування авансового платежу в розмірі 50 % від вартості товару не пізніше 3-ох робочих днів з моменту виставлення рахунку-фактури, остаточний платіж в розмірі 50 % здійснюється протягом 5 календарних днів від дати поставки товару на склад покупця.

Місцевим господарським судом встановлено, що позивач перерахував відповідачу авансовий платіж в сумі 106942,47 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1610 від 02.04.2015.

Пунктом 15 Договору сторони погодили, що в зв'язку з тим, що продавець здійснює поставку імпортного товару, сума договору та ціна товару можуть змінюватись. Підставою для зміни ціни є зміна Національним Банком України курсу гривні до євро, більш ніж на 5%, на дату поставки товару. Ціни на товар в такому випадку, змінюються (корегуються пропорційно такій зміні) з розрахунку збільшення чи зменшення, відповідно.

22 квітня 2015 року, в зв'язку з настанням обставин, передбачених п. 15 Договору, між позивачем та відповідачем підписано додаткову угоду №1 від 22.04.2015.

Згідно з додатковою угодою №1 від 22.04.2015, в зв'язку зі зміною курсу Євро більш ніж на 5%, загальна сума поставки зменшилась та склала 207 103,58 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, 22.04.2015 відповідач поставив позивачу товар на суму 207103,58 грн.

Позивач здійснив остаточний платіж по факту поставки товару в більшому розмірі, а саме сплатив 207103,58 грн., тобто без врахування раніше сплаченого авансового платежу, що підтверджується платіжним дорученням № 2024 від 27.04.2015.

Як зазначає позивач, відповідач повідомлений про надмірно перераховані грошові кошти засобами електронної пошти та у телефонному режимі 30.04.2015, однак доказів такого повідомлення матеріали справи не містять.

Як вбачається з матеріалів справи Відповідачем здійснено часткове повернення надмірно сплачених грошових коштів 02.06.2015 на суму 1 000,00 грн. з ПДВ.

16 червня 2015 року та 23.07.2015 позивач направив відповідачу претензії № 140-132 та №140-155 з проханням повернути залишок надмірно перерахованих грошових коштів. Проте зазначені претензії залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Пунктом 6 Указу Президента України від 16.03.1995 № 227/95 встановлено що підприємства, незалежно від форм власності, мають повертати у п'ятиденний строк платникам помилково зараховані на їх рахунки кошти. При виявленні фактів такого порушення з керівника підприємства і головного бухгалтера стягується до Державного бюджету України штраф у розмірі двох неоподатковуваних мінімумів заробітної плати.

Твердження апелянта, що зазначені кошти отримані останнім, в якості оплати за поставлений товар, згідно з видатковою накладною №РН-0000026 від 22.04.2015, а також що дана поставка товару мала була бути оформлена додатковою угодою № 2 до договору поставки № 30/4366 від 30.03.2015, колегією суддів визнано безпідставними з огляду на наступне.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до інформаційного листа №01-06/928/2012 від 17.07.2012 року "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" сказано, що при підписанні покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Колегія суддів зазначає, що наявна в матеріалах справи видаткова накладна надана відповідачем не є належним доказом факту передачі відповідачем та отримання позивачем товару, оскільки складена відповідачем в односторонньому порядку, не містить печатки позивача та підпису відповідальної особи на отримання товару.

Також, в матеріалах справи відсутня довіреність позивача на отримання товару, згідно з видатковою накладною №РН-0000026 від 22.04.2015.

Крім того, Договором 30/4366 від 30.03.2015 не визначено такого асортименту товару, як «Сігмалайн 855 сірий». Будь яких інших договорів або додаткових угод на зазначений товар між сторонами не укладено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги щодо стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 105942,47 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько - французьке підприємство з іноземними інвестиціями "BARS Co ltd" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 06.01.2016.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько - французьке підприємство з іноземними інвестиціями "BARS Co ltd" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.01.2016 по справі №910/25561/15 без змін.

Матеріали справи №910/25561/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді О.М. Баранець

Н.Ф. Калатай