ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2016 р.Справа № 916/4100/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Колоколова С.І., Разюк Г.П.,

при секретарі судового засідання: Будному О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - Варчук Т.М. (за довіреністю),

від відповідача - Ткач С.А. (за довіреністю),

від третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гласспак» та ОСОБА_3

на рішення господарського суду Одеської області від 06.07.2015

у справі № 916/4100/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбинат»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гласспак»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3

про стягнення визнання недійсними договорів поставки

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

Представниками сторін в судовому засіданні не було заявлено клопотання про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, отже фіксація судового процесу не здійснювалась відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 07.04.2016 року відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Комбинат» (далі - ТОВ «Комбинат», позивач) звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гласспак» (далі - ТОВ «Гласспак», відповідач), в якому просило визнати недійсними договори поставки між ТОВ «Гласспак» та ТОВ «Комбинат», а саме: договір поставки за видатковою накладною № РН-000388 від 20.09.2010 на суму 45 165,12 грн., договір поставки за видатковою накладною № РН-000390 від 23.09.2010 на суму 48 639,36 грн., договір поставки за видатковою накладною № РН-000392 від 23.09.2010 на суму 45 165,12 грн., договір поставки за видатковою накладною № РН-000394 від 23.09.2010 на суму 45 165,12 грн., договір поставки за видатковою накладною № РН-000396 від 23.09.2010 на суму 45 165,12 грн., договір поставки за видатковою накладною № РН-000402 від 23.09.2010 на суму 92 164,80 грн., договір поставки за видатковою накладною № РН-000398 від 30.09.2010 на суму 45 165,12 грн., договір поставки за видатковою накладною № РН-000405 від 01.10.2010 на суму 45 165,12 грн., договір поставки за видатковою накладною № РН-000407 от 01.10.2010 на суму 48 639,36 грн., договір поставки за видатковою накладною № РН-000409 від 01.10.2010 на суму 52 113,60 грн., договір поставки за видатковою накладною № РН-000411 від 02.10.2010 на суму 52 113,60 грн., договір поставки за видатковою накладною № РН-000413 від 02.10.2010 на суму 45 165,12 грн., договір поставки за видатковою накладною № РН-000415 від 02.10.2010 на суму 45 165,12 грн., договір поставки за видатковою накладною № РН-000417 від 02.10.2010 на суму 45 165,12 грн., договір поставки за видатковою накладною № РН-000419 від 03.10.2010 на суму 45 165,12 грн., договір поставки за видатковою накладною № РН-000421 від 03.10.2010 на суму 45 165,12 грн., договір поставки за видатковою накладною № РН-000423 від 03.10.2010 на суму 55 525,60 грн., договір поставки за видатковою накладною № РН-000425 от 05.10.2010 на суму 57 501,60 грн., договір поставки за видатковою накладною № РН-000427 від 05.10.2010 на суму 57 896,80 грн., договір поставки за видатковою накладною № РН-000429 від 05.10.2010 на суму 64 577,20 грн. (з урахуванням заяви ТОВ «Комбинат» від 06.07.2015 про виправлення помилок у позовній заяві, в якій позивач вказав про технічну помилку у прохальній частині позовної заяви).

Позов обґрунтований тим, що оспорювані договори поставок є недійсними, оскільки ТОВ «Комбинат» ніколи не отримувало товар за цими договорами. Менеджер ТОВ «Комбинат» ОСОБА_4 підписав видаткові накладні без приймання товару, діяв без повноважень. Надані ТОВ «Гласспак» на підтвердження поставки товару товарно-транспортні накладні (по іншій господарській справі № 916/2536/13) взагалі спростовують отримання ТОВ «Гласспак» товару за оспорюваними видатковими накладними. Згідно з актом документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Комбинат» з питань господарських відносин з ТОВ «Гласспак» за період з 01.09.2010 по 31.10.2010, здійсненої головним державним ревізором - інспектором відділу контролю ризикових операцій та операцій, пов'язаних з відмиванням коштів, отриманих злочинним шляхом Управління податкового та митного аудиту ГУ Міндоходів в Одеській області ОСОБА_5, операції з продажу товару не мали реального товарного характеру, відсутні умови доставки, зберігання товару; операції з оприбуткування, а також приймання-передачі товарів не проводились, тим самим не виявлено факту фактичної передачі товарів від ТОВ «Гласспак» до АТЗТ «Комбинат» (правопопередник ТОВ «Комбинат»). Згідно висновку № 20.14/05 від 10.07.2014 судово-економічної експертизи по кримінальному провадженню № 0000013 документально не підтверджується придбання товару АТЗТ «Комбинат», а тому товариство не мало підстав для декларування податкового кредиту з ПДВ у розмірі 169 740,69 грн. за вересень 2010 року та в розмірі 123 205,89 грн. за жовтень 2010 року.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.02.2015 залучено до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 (далі - третя особа).

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.07.2015 року позов ТОВ «Комбинат» задоволено, визнано недійсними договори поставки за видатковими накладними між ТОВ «Комбинат» і ТОВ «Гласспак» та стягнуто з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 24 740,00 грн.

Рішення господарського суду мотивовано тим, що суд вважає недоведеним факт поставки товару по договорам поставки за видатковими накладними № РН-000388 від 20.09.2010, № РН-000390 від 23.09.2010, № РН-000392 від 23.09.2010, № РН-000394 від 23.09.2010, № РН-000396 від 23.09.2010, № РН-000402 від 23.09.2010, № РН-000398 від 30.09.2010, № РН-000405 від 01.10.2010, № РН-000407 от 01.10.2010, № РН-000409 від 01.10.2010, № РН-000411 від 02.10.2010, № РН-000413 від 02.10.2010, № РН-000415 від 02.10.2010, № РН-000417 від 02.10.2010, № РН-000419 від 03.10.2010, № РН-000421 від 03.10.2010, № РН-000423 від 03.10.2010, № РН-000425 от 05.10.2010, № РН-000427 від 05.10.2010. Менеджер ОСОБА_4 не був уповноважений на здійснення дій щодо отримання товару та не мав права підпису розрахункових документів на товар, зазначений в оспорюваних договорах поставки. Судом враховано та надано оцінку як доказу висновок судово-економічної експертизи № 20.14/05 від 10.07.2014, який міститься в матеріалах кримінального провадження. Посилаючись на ч. 3 ст. 63 ЦПК України, постанову Вищого господарського суду України від 29.04.2014 по справі № 916/2536/13, суд прийняв до уваги та проаналізував Акт документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Комбинат» з питань господарських відносин з ТОВ «Гласспак» за період з 01.09.2010 по 31.10.2010.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, третя особа ОСОБА_3 та ТОВ «Гласспак» звернулися до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких вказують, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржники зазначили, що судом безпідставно відхилені клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4, а також про витребування доказів від осіб, які мали відношення до постачання товару, вказаного в оспорюваних накладних. Суд не задовольнив клопотання про призначення по даній справі судової економічної експертизи, при цьому суд прийняв як належний доказ копію висновку судової економічної експертизи, проведеної в кримінальному провадженні. Суд безпідставно послався на постанову Вищого господарського суду України від 29.04.2014 по справі № 916/2536/13, оскільки суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями щодо встановлення обставин. Суд порушив норми матеріального права - ст.ст. 241, 261 ЦК України. Встановлені судом обставини та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Судом не проаналізовані заперечення та зауваження відповідача, які є суттєвими та впливають на правильність вирішення спору, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Пославшись на ч. 1 ст. 207 ГК України, суд не виклав свого мотивування та не вказав, яка ж саме підстава, зазначена в частині першій вказаної норми ГК України, застосовується судом у спірних правовідносинах.

З доводів, викладених у апеляційних скаргах, ОСОБА_3 та ТОВ «Гласспак» просять оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 рішення господарського суду Одеської області від 06.07.2015 - скасовано, у задоволенні позову ТОВ «Комбинат» - відмовлено.

Постанова мотивована тим, що оцінюючи видаткові накладні як первинні бухгалтерські документи, які оформлені на відображення та підтвердження конкретних господарських операцій, для формування бухгалтерського обліку як позивача, так і відповідача та які в подальшому слугують для підтвердження даних, визначених у податковій звітності, та зробив висновок, що останні не мають ознак договорів поставки. Також, відмовляючи в позові апеляційний суд виходив із того, що якщо позивач стверджує про безтоварність операцій, відображених в оспорюваних видаткових накладних, а відповідач з цим не погоджується і надав документи на спростування таких тверджень позивача, то вказані обставини не можуть бути законними підставами для визнання недійсними правочинів, а підлягають перевірці відповідними правоохоронними органами, і тільки вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для господарського суду відповідно до приписів ч.4 ст.35 ГПК України.

Додатковою постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.12.2015 відповідно до ст.88 ГПК України суд постановив стягнути з ТОВ «Комбинат» на користь ТОВ «Гласспак» та користь ОСОБА_3 по 12 370,00 грн. судового збору за подачу апеляційних скарг.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.02.2016 касаційні скарги ТОВ «Комбинат» - задоволені частково. Постанови Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 та від 15.12.2015 (додаткова) - скасовані. Справу направлено на новий розгляд до Одеського апеляційного господарського суду.

Приймаючи постанову касаційний суд зазначив, що в порушення ст.ст.43, 43 ГПК України суд апеляційної інстанції не встановив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, зокрема не дослідив наданих відповідачем письмових доказів (т.3 а.с.111-137, томи 4-10), якими останній намагався довести обставини поставки ним товару позивачу і часткової оплати останнім поставленого товару, а тому не спростував встановлених судом першої інстанції обставин щодо фактичної безтоварності операцій по поставці; не надав оцінки як належним і допустимим, доказам, які були оцінені місцевим господарським судом на підтвердження безтоварності оформленої видатковими накладними поставки (акт перевірки податкової інспекції, висновок експерта в кримінальній справі тощо).

10.03.2016 з Вищого господарського суду України до Одеського апеляційного господарського суду надійшла дана справа для розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 12.03.2016 апеляційні скарги ОСОБА_3 та ТОВ «Гласспак» прийняті до провадження та призначені до розгляду на 30.03.2016.

В судовому засіданні судова колегія вислухала пояснення представника відповідача та оголосила перерву до 07.04.2016.

04.04.2016 до Одеського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційні скарги в якому, ТОВ «Комбинат» зазначає, що рішення господарського суду по даній справі є законним і обґрунтованим, прийнятим у відповідності до норм матеріального і процесуального права, а апеляційні скарги безпідставними і не підлягаючими задоволенню.

Третя особа належним чином повідомлялась про час, дату та місце розгляду апеляційних скарг, про що свідчить повідомлення поштового відправлення від 14.03.2016, проте його представник в судові засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив та правами, наданими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

Проте, така неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду про прийняття апеляційної скарги до провадження від 12.03.2016 явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

В судовому засіданні 07.04.2016 представник відповідача надав пояснення, якими підтримав доводи викладені в його апеляційній скарзі та просив задовольнити останню. Крім цього, заявив клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

Представник позивача в судовому засіданні 07.04.2016 заперечувала проти апеляційних скарг відповідача та третьої особи і просила суд, рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

З'ясувавши думку представника позивача щодо клопотання представника відповідача, судова колегія вирішила залучити до матеріалів справи додаткові письмові докази, однак детально дослідивши вищевказане клопотання судова колегія встановила, що воно не підписано представником ТОВ «Гласспак» - С.А. Ткач, у зв'язку з чим, апеляційна інстанція повертає клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів заявнику як неналежно оформлене.

Обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечення на неї, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є визнання недійсними договорів поставки за видатковими накладними укладеними між ТОВ «Гласспак» та ТОВ «Комбинат», а саме:

№ РН-000388 від 20.09.2010 на суму 45 165,12 грн.,

№ РН-000390 від 23.09.2010 на суму 48 639,36 грн.,

№ РН-000392 від 23.09.2010 на суму 45 165,12 грн.,

№ РН-000394 від 23.09.2010 на суму 45 165,12 грн.,

№ РН-000396 від 23.09.2010 на суму 45 165,12 грн.,

№ РН-000402 від 23.09.2010 на суму 92 164,80 грн.,

№ РН-000398 від 30.09.2010 на суму 45 165,12 грн.,

№ РН-000405 від 01.10.2010 на суму 45 165,12 грн.,

№ РН-000407 від 01.10.2010 на суму 48 639,36 грн.,

№ РН-000409 від 01.10.2010 на суму 52 113,60 грн.,

№ РН-000411 від 02.10.2010 на суму 52 113,60 грн.,

№ РН-000413 від 02.10.2010 на суму 45 165,12 грн.,

№ РН-000415 від 02.10.2010 на суму 45 165,12 грн.,

№ РН-000417 від 02.10.2010 на суму 45 165,12 грн.,

№ РН-000419 від 03.10.2010 на суму 45 165,12 грн.,

№ РН-000421 від 03.10.2010 на суму 45 165,12 грн.,

№ РН-000423 від 03.10.2010 на суму 55 525,60 грн.,

№ РН-000425 від 05.10.2010 на суму 57 501,60 грн.,

№ РН-000427 від 05.10.2010 на суму 57 896,80 грн.,

№ РН-000429 від 05.10.2010 на суму 64 577,20 грн. (т.1, а.с. 54-73).

Задовольняючи позов ТОВ «Комбинат», місцевий господарський суд, встановив, що вищевказані видаткові накладні є договорами поставки, які відповідно до ч. 1 ст. 207 ГК України, статей 203 та 215 ЦК України є недійсними договорами.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком господарського суду Одеської області, виходячи з наступного.

З вищевказаних видаткових накладних вбачається, що постачальником є ТОВ «Гласспак», одержувачем та платником - ТОВ «Комбинат», замовлення - без замовлення, умови продажу - передоплата.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» (далі - Закон) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 1, 2 ст. 9 Закону).

З наведеного вбачається, що на відміну від даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, наявність печатки підприємства на первинному документі не є обов'язковою складовою накладної, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Вимоги до первинних документів приведені також в п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення)згідно якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Проте, з оскаржених видаткових накладних вбачається, що в останніх відсутні такі обов'язкові реквізити, як посада і прізвища осіб, відповідальних за здійснення поставки і правильність її оформлення, ні з боку постачальника ТОВ «Гласспак», ні з боку покупця - ТОВ «Комбинат». В рядках «Отгрузил(а)» та «Получил(а)» є тільки підпис. Тобто, судова колегія зазначає, що ідентифікувати осіб які поставили підписи в первинному документі і були відповідальні за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, не можливо.

Відповідно до ч. 3 п. 2.5 Положення повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи, тощо.

Згідно п. 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей від 16.05.1996, № 99 (яка втратила чинність згідно з наказом Міністерства фінансів України від 30 вересня 2014 року N 987, проте буда чинною на момент складання оскаржуваних видаткових накладних) товарно-матеріальні цінності, відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Однак, у видаткових накладних, що оскаржуються у відведеному місці, де вказують номер та дату довіреності, записи відсутні. Також, в матеріалах справи відсутні виписані ТОВ «Комбинат» довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей від ТОВ «Гласспак» та журнал реєстрації довіреностей ТОВ «Комбинат».

В матеріалах справи наявний лист на бланку АТЗТ «Комбінат» за вихідним №11 від 18 січня 2010 р.(т.1а.с.74) згідно з яким менеджер ОСОБА_4 уповноважується на отримання товару і підписання розрахункових документів від АТЗТ «Комбінат». Згідно з реєстром вихідної документації АТЗТ «Комбінат» за вихідним №11 зареєстрована довідка від 04.02.2010 р. що видана на імя ОСОБА_6, за вихідною датою від 18 січня 2010 р. зареєстровано за вихідним номером №03 відповідь на адресу Одеської міської ради (т.1 а.с.77).

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія встановила, що матеріали справи не містять документального підтвердження, якій саме матеріально-відповідальній особі покупця доручено одержання та яка одержала товарно-матеріальні цінності від постачальника - ТОВ «Гласспак».

Крім видаткових накладних матеріали справи містять товарино-транспортні накладні від 20.09.2010, 23.09.2010, 30.09.2010, 01.10.2010, 02.10.2010, 03.10.2010, 05.10.2010 (далі - ТТН) (т. 1, а.с. 87-106), наявність яких є обов'язковим при автомобільних перевезеннях.

Судова колегія встановила, що наявні в матеріалах справи ТТН типової форми №1-ТН складені у відповідності до спільного наказу Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля» від 29 грудня 1995 року, №488/346 (який був чинний на момент складання ТТН), мають з боку відправника прізвище особи, що дозволила відпуск - ОСОБА_7, підпис в графі зав. складом з зазначенням прізвища - ОСОБА_8, штамп ВАТ «Ракитнівський скляний завод», з боку одержувача, підпис вантажоодержувача без зазначення прізвища та печатку ТОВ «Гласспак». Як свідчать записи ТТН, замовником (платником) є ТОВ «Гласспак», вантажовідправник - ВАТ «Ракитнівський скляний завод», вантажоодержувач - ТОВ «Гласспак».

Отже, приймаючи до уваги викладене, судова колегія дійшла до висновку, що наявні в матеріалах справи ТТН засвідчують поставку товарно-матеріальних цінностей на адресу ТОВ «Гласспак», пункт розвантаження - м. Бучач (по одній ТТН пункт розвантаження значиться м. Одеса, т. 1, а.с. 92), проте, документів, підтверджуючих доставку товарно-матеріальних цінностей на адресу ТОВ «Комбинат» матеріали справи не містять.

У зв'язку з викладеним, судова колегія вважає, що матеріали справи не містять документальних доказів придбання товару ТОВ «Комбинат».

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів розцінює видаткові накладні № РН-000388 від 20.09.2010, № РН-000390 від 23.09.2010, № РН-000392 від 23.09.2010, № РН-000394 від 23.09.2010, № РН-000396 від 23.09.2010, № РН-000402 від 23.09.2010, № РН-000398 від 30.09.2010, № РН-000405 від 01.10.2010, № РН-000407 от 01.10.2010, № РН-000409 від 01.10.2010, № РН-000411 від 02.10.2010, № РН-000413 від 02.10.2010, № РН-000415 від 02.10.2010, № РН-000417 від 02.10.2010, № РН-000419 від 03.10.2010, № РН-000421 від 03.10.2010, № РН-000423 від 03.10.2010, № РН-000425 от 05.10.2010, № РН-000427 від 05.10.2010, № РН-000429 від 05.10.2010 як первинні бухгалтерські документи, які оформлені на відображення та підтвердження конкретних господарських операцій, для формування бухгалтерського обліку як позивача, так і відповідача та які в подальшому слугують для підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Відтак, висновок місцевого господарського суду щодо притаманності вищезгаданим видатковим накладним ознак договорів поставки є таким, що зроблений за неправильним застосуванням норм матеріального права.

Крім цього, судова колегія відмічає, що мотивувальна частина оскаржуваного рішення суду не містить фактичних обставин, встановлених судом, з якими закон пов'язує визнання оспорюваних правочинів недійсними з посиланням на відповідні норми матеріального права.

Посилання суду на висновки судової економічної експертизи, проведеної під час кримінального провадження № 0000013 та на акт від 18.02.2014 документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Комбинат» з питань господарських відносин з ТОВ «Гласспак» за період з 01.09.2010 по 31.10.2010, складений головним державним ревізором-інспектором відділу контролю ризикових операцій та операцій, пов'язаних з відмиванням коштів, отриманих злочинним шляхом Управління податкового та митного аудиту ГУ Міндоходів в Одеській області ОСОБА_5, колегія суддів вважає такими, що зроблені з порушенням ст. 34 ГПК України, оскільки обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тільки вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для господарського суду відповідно до приписів ч. 4 ст. 35 ГПК України.

Крім цього, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи містять податкові декларації з податку на додану вартість ТОВ «Комбинат» за вересень 2010 року (20.10.2010 - отримано ДПІ у Малиновському районі) та за жовтень 2010 року (22.11.2010 - отримано ДПІ у Малиновському районі) (т. 5, а.с. 251-270), період за який були складені і оскаржені видаткові накладні.

Згідно п.п. 7.2.8 п. 7.2. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (який був чинний на момент складання вищевказаних декларацій) платники податку зобов'язані вести облік операцій з поставки та придбання товарів (послуг), які підлягають оподаткуванню ПДВ. Зведені результати такого обліку відображаються у податкових деклараціях та реєстрах отриманих та виданих податкових накладних.

Згідно Розділу ІІ «Податковий кредит» Додатків 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» Декларацій з ПДВ за вересень, жовтень 2010 року по постачальнику ТОВ «Гласспак» (ІПН 34) задекларовано:

обсяг поставки без ПДВ у вересні 2010 року в розмірі 848 734,16 грн. (рядок 32, т. 5, а.с. 257), у жовтні 2010 року - 616 029,39 грн. (рядок 29, т. 5, а.с. 267). ПДВ у вересні 2010 року - 169 746,83 грн., у жовтні 2010 року - 123 205, 88 грн.

Згідно пп. 7.4.1 п. 7.4 Закону України «Про ПДВ» податковий кредит визначається у зв'язку з придбанням товарів (послуг) або основних фондів з метою подальшого їх використання у господарській діяльності підприємства в податкових операціях.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг) (п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про ПДВ»).

Матеріали справи містять банківські виписки, що підтверджують перерахування грошових коштів ТОВ «Комбинат» на користь ТОВ «Гласспак».

За період вересень-жовтень 2010 року ТОВ «Комбинат» перерахувало на користь ТОВ «Гласспак» 1 190 000,00 грн., а саме: 20.09.2010 на суму 100 000,00 грн. (т. 5, а.с. 94), 21.09.2010 на суму 50 000,00 грн. (т. 5, а.с. 95), 22.09.2010 на суму 100 000,00 грн. (т. 5, а.с. 96), 24.09.2010 на суму 50 000,00 грн. (т. 5, а.с. 97), 28.09.2010 на суму 50 000,00 грн. (т. 5, а.с. 99), 30.09.2010 на суму 450 000,00 грн. (т. 5, а.с. 101), 15.10.2010 на суму 390 000,00 грн. (т. 5, а.с. 104).

Аналізуючи призначення платежу, зазначеного в банківських виписках, судова колегія встановила, що сплата проводилась за поставки товарно-матеріальних цінностей за попередні періоди.

Отже, якщо розрахунки за товар не здійснені, достатньою підставою для виникнення права платників податків на податковий кредит є факт придбання товарів з дотриманням вимог п.п. 7.4.1. Закону України «Про ПДВ» (який був чинний на момент складання оскаржених видаткових накладних). З матеріалів справи вбачається, що податковий кредит ТОВ «Комбинат» задекларовано по даті придбання товарів, однак судова колегія вважає, що позивач не мав підстав щодо декларування ПДВ, оскільки матеріали справи не містять документальних доказів придбання товару.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, судова колегія дійшла до висновку про відсутність фактичної передачі товару позивачу від ТОВ «Гласспак» за видатковими накладними № РН-000388 від 20.09.2010, № РН-000390 від 23.09.2010, № РН-000392 від 23.09.2010, № РН-000394 від 23.09.2010, № РН-000396 від 23.09.2010, № РН-000402 від 23.09.2010, № РН-000398 від 30.09.2010, № РН-000405 від 01.10.2010, № РН-000407 от 01.10.2010, № РН-000409 від 01.10.2010, № РН-000411 від 02.10.2010, № РН-000413 від 02.10.2010, № РН-000415 від 02.10.2010, № РН-000417 від 02.10.2010, № РН-000419 від 03.10.2010, № РН-000421 від 03.10.2010, № РН-000423 від 03.10.2010, № РН-000425 от 05.10.2010, № РН-000427 від 05.10.2010, № РН-000429 від 05.10.2010, а договори поставки за вказаними накладними є неукладеними.

У відповідності до п.2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів недійсними», не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). Зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими) відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту, не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача, не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Встановивши відповідні обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину.

Стосовно застосування строків позовної давності, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 2.2. п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Аналізуючи викладене, колегія суддів відмічає про недоведеність позивачем порушення його прав або охоронюваного законом інтересу, відтак, позовні вимоги є необґрунтованими, і в позові слід відмовити без з'ясування питання щодо позовної давності, про застосування якої зроблено заяву відповідачем.

Статтею 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

На підставі викладеного судова колегія вважає, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гласспак» та ОСОБА_3 підлягають задоволенню, рішення господарського суду - скасуванню, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбинат» залишенню без задоволення.

Керуючись cm.cm. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гласспак» та ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 06 липня 2015 року - скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбинат» - відмовити.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Колоколов С.І.

Разюк Г.П.