ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року Справа № 916/2444/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Ємельянова А.С. (доповідач у справі),

суддів Ковтонюк Л.В.,

Корнілової Ж.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Колос"
на ухвалугосподарського суду Одеської області від 20.01.2016 р. про зміну способу виконання рішення суду в порядку ст. 121 ГПК України (суддя Мостепаненко Ю.І.)
та на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 16.02.2016 р. (судді: Ліпчанська Н.В., Лисенко В.А., Ярош А.І.)
у справі№916/2444/15 господарського суду Одеської області
за заявоюВідділу Державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області
прозміну способу виконання рішення господарського суду Одеської області від 29.07.2015 р.
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Чубівський комбінат хлібопродуктів"
доПриватного сільськогосподарського підприємства "Колос"
проспонукання до виконання мирової угоди
за участю представників:
від виконавчої службине з'явились
від позивача Крагель М.М., довіреність №11 від 18.01.2016 р.
від відповідачане з'явились

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Одеської області від 29.07.2015 р. у справі №916/2444/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 р., позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чубівський комбінат хлібопродуктів" до Приватного сільськогосподарського підприємства "Колос" про спонукання виконати мирову угоду задоволено частково. Зобов'язано відповідача передати на користь позивача товар у вигляді 1 000 тон пшениці 3-го класу. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На виконання рішення місцевого господарського суду 04.06.2015 р. видано відповідний наказ, який було пред'явлено стягувачем до виконання.

В подальшому, заступник начальника відділу Державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області в порядку ст. 121 Господарського процесуального кодексу України звернувся до господарського суду Одеської області із заявою про зміну способу виконання рішення.

Так, державний виконавець просив суд змінити спосіб виконання рішення суду, а саме: зобов`язати Приватне сільськогосподарське підприємство "Колос" перерахувати на розрахунковий рахунок позивача вартість товару в розмірі 1 000 000 грн. 00 коп. Вказана заява мотивована відсутністю у боржника відповідного майна (1 000 тон пшениці 3-го класу), яке він має передати стягувачу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.01.2016 р. у справі №916/2444/15 у задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення господарського суду Одеської області від 29.07.2015 р. відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.02.2016 р. у справі №916/2444/15 ухвалу господарського суду Одеської області від 20.01.2016 р. залишено без змін.

Не погодившись з судовими актами господарських судів попередніх інстанцій, Приватне сільськогосподарське підприємство "Колос" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 20.01.2016 р., постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.02.2016 р., задовольнити заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення, змінити спосіб виконання рішення господарського суду Одеської області від 29.07.2015 р.

В обґрунтування своїх вимог заявник касаційної скарги посилається на те, що оскаржувані судові акти прийняті з порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 29.03.2016 р. касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Колос" прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 11.04.2016 р.

В судове засідання 11.04.2016 р. з'явився представник позивача.

Представники відповідача та виконавчої служби в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони зобов'язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

З врахуванням вищенаведеного, судова колегія приходить до висновку про можливість розгляду касаційної скарги без участі представників відповідача та виконавчої служби.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення касаційної скарги, просив залишити без змін оскаржувані ухвалу та постанову.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як роз'яснено в п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів" №9 від 17.10.2012 р., підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Поряд з цим, в п. 7.4 зазначеної вище постанови пленуму Вищого господарського суду України вказано, що за відсутності у відповідача присудженого позивачеві майна в натурі, засвідченої державним виконавцем (наприклад, його постановою про повернення виконавчого документа з підстави відсутності майна), господарський суд може змінити спосіб виконання рішення і видати наказ про стягнення вартості цього майна. При цьому, господарський суд повинен виходити з вартості майна, визначеної ним у рішенні про його передачу (повернення).

Відмовляючи в задоволенні заяви заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області про зміну способу виконання рішення господарського суду Одеської області від 29.07.2015 р. у справі №916/2444/15, місцевий господарський суд, з яким погодився господарський суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в матеріалах справи не міститься належних та допустимих доказів відсутності у боржника майна, яке підлягає передачі стягувачу за вказаним судовим рішенням.

Так, складений державним виконавцем акт б/н від 18.11.2015 р. та заява боржника про відсутність у Приватного сільськогосподарського підприємства "Колос" пшениці зазначеного класу у відповідній кількості не були прийняті господарськими судами попередніх інстанцій в якості належних та допустимих доказів у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вимоги щодо належності та допустимості доказів закріплені в ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що закріплено в ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на наведені норми чинного законодавства, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що місцевий та апеляційний господарські суди, дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, якими учасники судового процесу обґрунтовують свої вимоги та заперечення, а також врахувавши майнові інтереси сторін справи, мотивовано визнали не доведеною наявність конкретних обставин, з якими процесуальний закон пов'язує можливість зміни способу виконання судового рішення шляхом, про який зазначає заявник.

Вказане також підтверджується тим, що в судовому рішенні не визначено грошового еквіваленту товару, який відповідач зобов'язаний передати позивачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11113 Господарського процесуального кодексу України касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115, ч. 1 та ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, твердження заявника касаційної скарги щодо наявності доказів, які свідчать про існування обставин для зміни способу виконання рішення господарського суду Одеської області від 29.07.2015 р. у справі №916/2444/15, фактично стосуються дослідження доказів у справі та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, встановлених ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, колегія суддів господарського суду касаційної інстанції вбачає за доречне зазначити, що в Господарському процесуальному кодексі України та в постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів" №9 від 17.10.2012 р. не міститься виключного переліку випадків, за яких можлива зміна способу та порядку виконання рішення суду. Отже, рішення про зміну способу та порядку виконання судового рішення або про відмову в такій зміні приймається судом у кожному окремому випадку за результатами дослідження вимог та заперечень сторін та оцінки доказів, наданих на їх підтвердження.

За таких обставин, викладені в касаційній скарзі доводи про наявність у даному випадку безперечних підстав для зміни способу виконання судового рішення відхиляються колегією суддів Вищого господарського суду України як необґрунтовані.

В свою чергу, за приписами в п. 1 ч. 1 ст. 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Таким чином, враховуючи, що господарськими судами попередніх інстанцій у повній мірі встановлено всі обставини, які мають значення для вирішення питання про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду Одеської області від 29.07.2015 р. у справі №916/2444/15, та таким обставинам надана правильна юридична оцінка, суд касаційної інстанції вважає, що підстави зміни або скасування оскаржуваних судових актів відсутні.

Разом з цим, з відповідача підлягає стягненню судовий збір за розгляд касаційної скарги, що передбачено ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Колос" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.02.2016 р. та ухвалу господарського суду Одеської області від 20.01.2016 р. у справі №916/2444/15 залишити без змін.

Головуючий суддя А.С. Ємельянов

Судді Л.В. Ковтонюк

Ж.О. Корнілова