ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2016 р. Справа № 914/2471/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Бойко С. М.

суддів Бонк Т. Б.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Федорів Н.,

за участю сторін

від позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3 - директор;

від відповідача - ОСОБА_4

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Пласт

на рішення господарського суду Львівської області від 11.09.2014 року

за № 914/2471/14, суддя Коссак С.М.

за позовом: приватного підприємства Термо-Топ-Львів, м. Львів

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Пласт, м.Перемишляни, Львівська область

про стягнення заборгованості в розмірі 149 029,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 11.09.2014 року в справі № 914/2471/14 позовні вимоги приватного підприємства Термо-Топ-Львівпро стягнення заборгованості у розмірі 149 029, 12 грн. задоволено частково: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Пласт на корить приватного підприємства Термо-Топ-Львів 69 854, 84 грн. боргу, 1 256, 24 грн. 3 % річних, 8 813,69 грн. інфляційних втрат та 1598,50 витрат по сплаті судового збору, повернуто 104, 79 грн. зайво сплаченого судового збору, стягнуто з приватного підприємства Термо-Топ-Львів в дохід Державного бюджету України 1702,00 судового збору за подання заяви про забезпечення позову, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 63 862,66 грн. інфляційних втрат відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача заборгованості перед позивачем за виконані останнім згідно із договором №17 на проведення робіт з будівництва паливної системи та системи опалення міського центру зайнятості в м. Новий Розділ Львівської області в розмірі 69 854, 84 грн. за актами виконаних робіт за травень і вересень 2013 р. ф. № КБ-2в.

Крім того, стягнуто з відповідача за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 1 256,24 грн.: 3 % річних та 8 813,69 грн. інфляційних втрат.

В апеляційній скарзі скаржник (Товариство з обмеженою відповідальністю Пласт), вказуючи на непридатність виконаних позивачем робіт для використання системи опалення міського центру зайнятості в м. Новий Розділ Львівської області, просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині стягнення з нього на користь позивача 69 854, 84 грн. боргу, 1 256, 24 грн. 3 % річних, 8 813,69 грн. інфляційних втрат та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у звязку з порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Скаржник зазначає, що відхилення позивачем від проектно-кошторисної документації в ході виконання робіт за договором №17 від 12.09.2011 р., невідповідність виконаних робіт державним будівельним нормам та вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва, охорони праці та промислової безпеки, одностороннє, без погодження із відповідачем, зменшення вартості робіт призвели до неможливості та небезпеки експлуатації результатів виконаних ПП Термо-Топ-Львів робіт, неможливості запуску обладнання, перебої в його роботі.

В підтвердження вказаного скаржник покликається на дефектні акти від 11.01.2012р., 02.12.2013 р., 03.12.2013 р., 06.12.2013 р., 09.12.2013 р. та висновок спеціаліста -експертного дослідження з питань охорони праці та промислової безпеки №14В.46.01.07./4415 від 09.09.2014 р. Технічне обстеження дахової паливної системи міського центру зайнятості по вул. Шевченка в м. Новий Розділ Львівської області, виконаний експертами Державного підприємства Західний експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України (м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 233а), яким зафіксовано неробочий стан водогрійних газових котлів та електронного блоку розпалу, незабезпечення паливної системою контролю та сигналізації до вибухонебезпечної концентрації паливного газу (метану) та мікроконцентрацій чадного газу із застосуванням сигналізаторів з вимикаючими газпристроями та з виведенням сигналу на колективну попереджувальну сигналізацію, розбіжності та відхилення від проектно-кошторисної документації. Клопотання про призначення експертизи під час розгляду справи місцевим господарським судом відхилене.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив доводи апелянта, просив рішення господарського суду Львівської області від 11.09.2014 року в справі № 914/2471/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. При цьому вказав, що висновками проведеної експертизи підтверджується те, що роботи виконані належним чином та відповідно до проектної документації.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі. Крім того, вважає за доцільне звернути увагу суду на те, що в матеріалах справи містяться два експертні висновки, підписані одним і тим же експертом, які суперечливі та протилежні за змістом. Просила призначити повторну та додаткову експертизу для усунення розбіжностей.

Представник позивача заперечив проти доводів представника апелянта, з висновком експертизи погоджується, оскільки він узгоджується із доказами по справі, а саме підписаними актами виконаних робіт та підтримав свої доводи і міркування, висловлені у попередніх судових засіданнях. Позивачем заявлене клопотання про долучення до матеріалів справи акт перевірки технічного стану устаткування паливної системи і системи опалення Новороздільського міського центру зайнятості від 30.10.2015р., який просив долучити до матеріалів справи як додатковий доказ по справі, оскільки на час розгляду справи в суді він не існував.

Порядок вирішення клопотань сторін зазначено в протоколі судового засідання у відповідності до вимог ст.81-1 ГПК України.

Апеляційний суд, розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, вважає, що рішення господарського суду Львівської області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судами встановлено, що 12.09.2011 р. між позивачем та відповідачем укладений договір № 17 на проведення робіт з будівництва паливної та системи опалення міського центру зайнятості в м. Новий Розділ Львівської області (надалі Договір).

Відповідно до п.1.1. генпідрядник (відповідач у справі) доручає, субпідрядник (позивач у справі) приймає на себе зобовязання своїми силами в межах договірної ціни виконати роботи з будівництва паливної та системи опалення міського центру зайнятості в м. Новий Розділ. Генпідрядник зобовязується прийняти вищеперераховані п.1.1. робити та оплатити їх (п.1.2. Договору).

Відповідно до п. 8.1 Договору встановлено, що він вступає в силу з моменту його підписання двома сторонами і діє до повного виконання робіт по даному договору і завершенню розрахунків між сторонами.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що термін виконання робіт здійснюється протягом 90 днів з часу проведення передоплати.

Вартість та витрати на виконання робіт по договору становлять 252 000.00 грн., є договірними і узгоджуються актами приймання здавання (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п.3.3. Договору оплата за виконані роботи проводиться протягом 10 днів з дати підписання актів виконаних робіт.

Пунктом 9.3 Договору встановлено, що датою оплати вважається дата надходження коштів на розрахунковий рахунок субпідрядника (позивача).

У звязку з виконанням Договору субпідрядник зобовязаний виконати всі роботи, обумовлені даним Договором згідно з проектом і здати виконану роботу, шляхом підписання акту здачі - приймання виконаних робіт (п.4.3. Договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору виконано робити на загальну суму 220 790,70 грн., що не заперечується сторонами у справі.

На момент звернення до суду, відповідачем оплачено частково виконанні роботи на суму 150 935,86 грн. (що підтримується позивачем та не заперечується відповідачем).

Не оплачуваними залишаються виконі роботи в сумі 69 854,84 грн., згідно акту виконаних робіт за травень 2013р. від 08.05.2013р. на суму 14 047,48 грн. та акту виконаних робіт за вересень від 30.09.2013р. на суму 55 807,36 грн., що підписані сторонами та скріплені печатками на момент підписання акту без жодних застережень.

26.03.2014 р. відповідачу було вручено претензію № 4/3-14 від 24.03.2014р. позивача про сплату заборгованості в сумі 69 584,84 грн., що підтверджується рекомендова ним повідомленням про вручення поштового відправлення, оплату поштового переказу. Дана претензія відповідачем залишилася без відповіді.

12.08.2014 р. позивач звернувся до замовника Львівського обласного центру зайнятості з лис том № 7-08/14 з проханням надати інформацію чи насправді існує акт про виявлені дефекти при проведенні позивачем робіт на об'єкті та чи оплачені замовником відповідачу роботи, виконані позивачем згідно з актами виконання-приймання робіт за травень і вересень 2013 року.

19.08.2014 р. замовник листом № 14-3003/0-14 повідомив позивача, що зауважень до якості виконання робіт з влаштування опалення на об'єкті будівництва Новороздільського МЦЗ позивачем у замовника не було. Роботи з опалення включені в акт приймання виконаних робіт № 1 за жовтень 2013 року (п.п. 91, 92), а пусконалагоджувальні роботи в акт приймання виконаних робіт № 2 за жовтень 2013 року. Замовником зазначені акти підписані 01.11.2013 р. та оплачені відповідачу 26.12.2013 р. відповідно до платіжного доручення № 3164 від 22.11.2013 р. До листа додано належно посвідчені письмові докази: копія довідки про вартість виконаних робіт № 1 за жовтень 2013 року; копія акту приймання виконаних робіт № 1 за жовтень 2013 року; копія акту приймання виконаних робіт № 2 за жовтень 2013 року; копія платіжного доручення № 3164 від 22.11.2013 р.

19.08.2014 р. відповідач звернувся до замовника - Львівського обласного центру зайнятості з листом № 08 про те, що позивачем при виконанні робіт допускались відхилення від проектної документацій встановлення не передбаченого проектом устаткування, завищення об'ємів відображених в актах виконаних робіт, порушення строків виконання робіт, з проханням створити спеціальну комісію для усунення виявлених недоліків.

Крім цього, листом №14-3269/0-14 від 10.09.2014р. щодо зауважень до виконаних робіт, замовник - Львівський обласний центр зайнятості повідомив позивача, що виконанні роботи на обєкті будівництва Новороздільського МЦЗ зауважень зі сторони замовника станом на 10.09.1014р. немає. Зауважень стосовно цін та обсягів виконаних позивачем робіт при перевірці фінансовою інспекцією не було.

Як встановлено судами відповідач зобовязання щодо оплати за Договором згідно акту виконаних робіт за травень 2013р. та вересень 2013р. не виконав, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 69 854,84 грн.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачені наслідки порушення зобовязання.

Згідно зі ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 838 Цивільного кодексу підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку.

Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору підряду та за п.2.1. Договору договірна ціна робіт склала 252 000,00 грн. в тому числі ПДВ 42 000,00 грн., є договірною і узгоджується актами приймання здавання.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підряднику. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право в подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, подані відповідачем (генпідрядником) чи замовником на виконання приписів цієї статті. Крім цього, з матеріалів справи вбачається (листи Львівського обласного центру зайнятості від 10.09.2014р. № 14-3269/0-14 та від 19.08.2014р. № 14-3003/0-14), що в замовника відсутні зауваження щодо виконаних робіт субпідрядником позивачем. З врахуванням наведеного, та положень чинного законодавства, зокрема ст.882 Цивільного кодексу України суди прийшли до висновку і оцінюють дефектні акти як такі, що не відповідають принципу належності та допустимості доказів.

Відповідно ч.4 ст.882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

На виконання умов Договору 08.05.2013 р. сторонами було підписано і посвідчено їхніми печатками акт приймання виконаних робіт форма № КБ-2в за травень 2013 р., згідно з яким вартість робіт становила 14 047,48 грн., а також довідка про вартість виконаних будівельних робіт */та витрати**/ форма № КБ-3 на цю ж суму.; 30.09.2013 р. сторонами було підписано і посвідчено акт приймання виконаних робіт форма № КБ-2е за вересень 2013 р. згідно з яким вартість робіт становила 55 807,36 грн., а також довідка про вартість виконаних будівельних робіт */та витрати**/ форма № КБ-3 на цю ж суму.

В момент підписання актів виконання робіт будь-яких претензій з боку замовника та відповідача щодо термінів чи строків виконання і здачі робіт не було. Протилежного належними та допустими доказами не підтверджено та судами не встановлено.

Також, колегія суддів бере до уваги висновок комплексної судової будівельно-технічної експертизи № 1944 від 29.02.2016, по господарській справі № 914/2471/14, відповідно до висновків якої зауваження до виконаних приватним підприємством «Термо-Топ-Львів» робіт з будівництва паливної системи та систем опалення міського центру зайнятості в м. Новий Розділ Львівської області за договором № 17 від 12.09.2011 року в частині охорони праці відсутні. Виконані монтажні роботи будівництва паливної та системи опалення відповідають проекти-кошторисній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНиП, стандартам, технічним умовам, протипожежним, санітарно-гігієнічним нормам тощо), а також види робіт відповідають роботам, зазначеним в актах виконаних робіт. До виконаних робіт з будівництва паливної системи та системи опалення міського центру зайнятості в м. Новий Розділ Львівської області за договором №17 від 12.09.2011 року з питань їх придатності для безпечної ефективної експлуатації, тобто з питань охорони праці зауважень немає. Система опалення підтримує необхідні комфортні умови в приміщеннях центру зайнятості. Відхилень від проектної документації та/або порушень вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва не виявлено.

Даний висновок експерта приймається судом як належний доказ по справі, оскільки узгоджується із встановленими обставинами по справі на підставі вище перелічених доказів про належне виконання умов договору позивачем.

Пояснення представника відповідача щодо суперечності даного висновку комплексної судової будівельно-технічної експертизи № 1944 від 29.02.2016 іншим письмовим доказам по справі, а саме висновку спеціаліста з питань охорони праці та промислової безпеки №14В.46.01.07./4415 від 09.09.2014 р. не знайшло підтвердження в судовому засіданні та не спростовує факту належного виконання договору підряду позивачем. З метою усунення будь-яких суперечностей та неточностей, що потребували спеціальних знань в певній технічній галузі і призначалася апеляційним судом експертиза, висновки якої відповідають дослідницькій частині та є однозначними, узгоджуються зі всіма належними доказами по справі.

Заперечення представника відповідача не відповідають встановленим обставинам по справі та базуються на припущеннях, і розцінюються судом як необґрунтовані, а тому не враховуються судом як належний доказ по справі.

Предметом спору є стягнення заборгованості за договором підряду на підставі акту приймання виконаних робіт (форма № КБ-2в) за травень 2013 р., згідно з яким вартість робіт становила 14 047,48 грн., а також довідки про вартість виконаних будівельних робіт */та витрати**/ форма № КБ-3 на цю ж суму.; акту приймання виконаних робіт від 30.09.2013 р. (форма № КБ-2е) за вересень 2013 р. згідно з яким вартість робіт становила 55 807,36 грн., що підписані сторонами і посвідчено їхніми печатками без жодних застережень.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за Договором у розмірі 69 854,84 грн., підлягають задоволенню є обґрунтованим.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснивши перерахунок 3% річних (з врахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК України, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день та п. 3.3. Договору) прийшов до висновку, що стягненню підлягає 3% річних в сумі 1 256,24 грн. з відповідача на користь позивача:

14 047,48 грн.*3%*365 (кількість днів прострочення - 1рік (21.05.2013р. по 20.05.2014р.)) /365 = 421,42 грн.;

55 807,36 грн.*3%*182(кількість днів прострочення півроку (11.10.2013р. по 10.04.2014р.))/365 = 834,82 грн.

В частині стягнення 3% річних в сумі 2,29 грн. суд першої інстанції правомірно відмовив..

Суд першої інстанції зазначив, що стягненню підлягає інфляційне збільшення суми боргу, а не сума боргу з врахуванням індексу інфляції. Відповідно до Інформаційного листа від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватись, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція)

Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012р. № 52/30).

Відтак, стягненню підлягає інфляційне збільшення в сумі 8 813,69 грн.

На заборгованість в сумі 14 047,48 грн. індекс інфляції за період з червня 2013р. по червень 2014р. становив 100,0%* 99,9%* 99,3%* 100,0%* 100,4%* 100,2%* 100,5%* 100,2%* 100,6%* 102,2%* 103,3%* 103,8%* 101,0% = 111,8968544% (14 047,48 грн.*111, 8968544% - 14 047,48 грн. = 1 671,21 грн. ) На заборгованість на суму 55 807,36 грн. індекс інфляції за період з жовтня 2013р. по червень 2014р. становив 100,4%* 100,2%* 100,5%* 100,2%* 100,6%* 102,2%* 103,3%* 103,8%* 101,0% = 112,7984525 % (55807,36грн.* 112,7984525 % - 55807,36грн.= 7 142,48 грн.)

З вищенаведеного розрахунку, в частині 63 862,66 грн. інфляційних втрат судом першої інстанції правомірно відмовлено.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд, вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте, з урахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити в задоволенні апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю Пласт.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 11.09.2014 року в справі № 914/2471/14 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий -суддя Бойко С. М.

Суддя Бонк Т. Б.

Суддя Якімець Г. Г.

Повний текст постанови виготовлений 11.04.2016 р.