ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2016 р. Справа № 917/2626/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Плужник О.В., суддя Барбашова С.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№696 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 09.02.16 у справі № 917/2626/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина", с.Климівка, Карлівський район, Полтавська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", м.Гадяч

про стягнення 465 291,27 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Батьківщина", с.Климівка звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з Товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" основної заборгованості в сумі 356 616,21 грн., 96 735,06 грн. пені, 5 535,59 грн. 3% річних та 6 404,41 грн. інфляційних витрат, з посиланням на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань за договором №221-Б від 15.05.2015 року.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 09.02.2016 року у справі №917/2626/15 (суддя Ціленко В.А.) позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Батьківщина" 189616,21 грн. основної заборгованості, 96735,06 грн. пені, 5535,59 грн. 3% річних, 6 404,41 грн. інфляційних витрат та 4473,78 грн. судового збору, з посиланням на невиконання умов договору в частині оплати; в частині стягнення 167000,00 грн. основного боргу провадження у справі припинено.

Відповідач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування обставин справи при його прийнятті, просить скасувати рішення господарського суду повністю та прийняти нове рішення у справі, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У апеляційній скарзі зазначив, що в порушення умов п.2.4 договору позивач частково надавав товарно транспортнрі накладні Ф1-ТН та не надавав спеціалізовані товарні накладні за формою №1- ТН(МС), тому було призупинено оплату товару, тобто строк оплати не настав.

Позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві зазначив, що передбачені договором документи передані відповідачу, що підтверджується приймальними квитанціями ТОВ «Гадячсир», які складені на підставі спеціалізованих товарних накладних, в приймальних накладних вказана остаточна кількість та вартість прийнятої відповідачем молочної сировини.

В звязку з хворобою судді Пушай В.І. автоматизованою системою документообігу ХАГС у складі колегії суддів замінено суддю Пушай В.І. на суддю Барбашову С.В.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила, що між сторонами укладений договір поставки №221-Б від 15.05.2015 року, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю "Батьківщина", с.Климівка, зобов'язалося передавати у власність молоко, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", м.Гадяч приймати й оплачувати її на умовах та в порядку, визначеному договором.

У п. 2.1 договору зазначено, що кількість молока зазначається у спеціалізований товарній накладній на перевезення молочної сировини за формою - 1ТН(МС) затвердженою Наказом Міністерства аграрної політики України 1176 від 1 липня 2002 року(далі за текстом товарна накладна), ціна у Протоколах погодження цін(додаток №1, які після погодження(в порядку передбаченому цим Договором), належного оформлення та підписання Сторонами, є невідємною частиною даного Договору.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що постачальник зобовязаний надавати покупцю наступні супроводні документи: товарно - транспортну накладну Ф1-ТН,спеціалізовану товарну накладну формою №1-ТН (МС), із заповненням в них усіх реквізитів щодо кількості та якості молока, видаткову накладну,податкову накладну, ветеринарне свідоцтво(Ф-2)

У п.2.6 договору зазначено, що не пізніше 3-го числа місяца наступного за звітним покупцем, на підставі товарних накладних на перевезення молочної сировини, виписується приймальна квитанція за формою № 3-ПК(МС), в якій вказуються кількість та вартість молочної сировини.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що кінцеве (остаточне) приймання,оприбуткування та оплата молока,здійснюється покупцем, відповідно до кількісних та якісних показників, що зазначаються в Товарній накладній в графі «Прийнято» при прийманні покупцем молока на власному складі.

У п. 5.4. договору зазначено, що покупець здійснює оплату отриманого молока у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 10 календарних днів у найближчий банківський день, наступний за останнім днем поставки.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На виконання договору №221-Б від 15.05.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Батьківщина", с. Климівка протягом травня-липня місяців 2015 року було здано товару на загальну суму 1 541 616,21 грн., що підтверджується видатковими накладними № 7 від 31.05.2015р., №176 від 30.06.2015р., №186 від 31.07.2015р. та прийомними квитанціями № 4 від 31.05.2015 року, № 4 від 30.06.2015 року, № 5 від 31.07.2015 року.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що відповідач у справі, як покупець, свої зобов'язання у повному обсязі не виконав, провівши часткову оплату молока в сумі 1140000,00 грн., залишок боргу складає 356616,21 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 688 ЦК України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення ним умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи при приймання товару акти підтверджуючи неякісність товару не складались, претензій по якості при прийманні товару не було.

Згідно зі ч. 4 ст. 268 ГК України, постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі, а ч. 2 ст. 662 Цивільного Кодексу України, передбачено, що продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Умовами договору не передбачений порядок направлення товарно транспортної накладної Ф1-ТН та спеціалізованої товарної накладної за формою №1- ТН(МС), тому зазначені документі повинні направлятися одночасно з товаром.

Відповідач зазначає, що документи визначені у п. 2.4 договору, зокрема частина товарно транспортних накладних Ф1-ТН та спеціалізовані товарні накладні за формою №1- ТН(МС) йому з товаром не передавались, а позивач стверджує, що зазначені документі були передані позивачу одночасно з товаром, що підтверджується приймальними квитанціями ТОВ «Гадячсир»,які складені на підставі спеціалізованих товарних накладних, в приймальних накладних вказана остаточна кількість та вартість прийнятої відповідачем молочної сировини.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, вважає, що відповідачем не доведена відсутність документів, передбачених договором, зокрема товарно транспортної накладної Ф1-ТН та спеціалізованої товарної накладної за формою №1- ТН(МС) при прийманні товару.

Так, у п. 4 Інструкції « Про порядок приймання продукції виробнично технічного призначення та товарів народного споживання по якості» № П-7, зазначено, що приймання продукції по якості та комплектності проводиться в точної відповідності зі стандартами, технічними умовами, а також по супровідним документам, які посвідчують якість та комплектність продукція, яка постачається/ технічний паспорт тощо / Відсутність зазначених супровідних документів не зупиняє приймання продукції. В даному випадку складається акт о фактичної якості та комплектності одержаної продукції і у акті зазначається, які документи відсутні.

Відповідач не надав доказів наявності зауважень по якості товару або про відсутність документів, передбачених умовами договору, на час прийняття товару від позивача, акт прийняття по якості не складався.

Відповідно до ст. 666 ЦК України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання, а у разі не передання продавцем приналежностей товару або зазначених документів у встановлений строк, покупець вправі відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Як свідчать матеріали справи з моменту приймання товару відповідач не вимагав від позивача надання йому зазначених у договорі документів, зокрема товарно транспортної накладної Ф1-ТН та спеціалізованої товарної накладної за формою №1- ТН (МС) або складання додаткових документів на підтвердження якості поставленого товару та не встановлював строк для їх надання.

Посилання відповідача на лист № 257 від 21.05.2016р. не може бути взято до уваги, так як в ньому не зазначено по яким поставкам відсутні накладні та не зазначений строк для надання зазначених накладних.

Колегія суддів вважає, що в звязку з тим, що відповідач не надав доказів підтверджуючих відсутність товарно транспортної накладної Ф1-ТН та спеціалізованої товарної накладної за формою №1- ТН(МС) , не довів наявність порушення зобовязання по передачі зазначених документів позивачем, відсутні відповідні акти та вимоги про надання документів при прийманні товару.

Суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що з урахуванням викладених обставин заборгованість є доведеною належними доказами та підлягає стягненню з боржника в сумі 189616,21 грн. (так як частково сплачений борг в сумі 167 000,00 грн.)

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних, що підтверджує правомірність нарахування на суму боргу 5 535,59 грн. 3% річних та 6 404,41 грн. інфляційних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 546 Цивільного кодексу України договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання, ніж неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток.

В Законі України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошових зобовязань повинен оплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.3. договору №221-Б від 15.05.2015 року передбачено, що за прострочення в оплаті молока постачальник має право вимагати від покупця сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, що підтверджує наявність правових підстав для стягнення з відповідача 96735,06 грн. пені.

Колегія суддів вважає, що посилання відповідача на неузгодженість цін молока спростовується матеріалами справи зокрема приймальними накладними ТОВ «Гадячсир», в яких зазначена кількість товару, середня закупівельна ціна та загальна сума.

Суд першої інстанції в звязку з частковою оплатою боргу в сумі 167000,00 грн. обгрунтовано припинив провадження в цієї частині.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, що відповідачем не виконано.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви відповідача не можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст.ст. 546, 625, 662, 666, 688, 712 ЦК України, ст.ст. 101-105 ГПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 09.02.2016 р. по справі №917/2626/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції: Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 06.04.16

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Плужник О.В.

Суддя Барбашова С.В.