ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05 квітня 2016 р. Справа № 918/156/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу за позовом Державний вищий навчальний заклад "Рівненський коледж економіки та бізнесу"

до відповідача Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

про стягнення боргу за недоставлені будівельні товари згідно договору купівлі - продажу б/н від 28.12.2015 рокув сумі 30 983,78 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: представник Довгаль М.М.

від відповідача: представник не з"явився.

Статті 20,22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Державний вищий навчальний заклад "Рівненський коледж економіки та бізнесу" (надалі - позивач) звернувся в господарський суд Рівненської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі - відповідач) в якому просить стягнути з останнього кошти за недоставлені будівельні матеріали за договором купівлі-продажу №б/н від 28.12.2015 року в сумі 30983,78 грн. з яких: 29432,88 грн. основний борг, 1431,90 грн. пені та 3% у сумі 119 гривень.

В обгрунтування позову, Позивач зазначає, що відповідно до умов Договору, Позивач здійснив оплату за товар згідно накладної № 6 від 28.12.2015 року, а Відповідач зобов"язувався поставити Позивачу товар - будівельні матеріали на вказану суму, однак цього зобов"язання не виконав.

До винесення рішення у справі Позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 1431 грн. 90 коп. та 3% річних у сумі 119 гривень, про що подав заяву від 05.04.2016р.

Відтак ухвалою суду від 05 квітня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 пені в сумі 1431 грн. 90 коп. та 3% річних у сумі 119 гривень, припинено.

Відповідач відзиву на позов суду не надав, явку представника повторно в судове засідання не забезпечив.

До господарського суду повернулися ухвали суду від 09 березня 2016 року про прийняття позовної заяви та порушення провадження у справі та від 22 березня 2016 року про призначення справи до розгляду на 05 квітня 2016 року, які направлялись на адресу відповідача, вказану в позовній заяві - 35702, АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1, з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Як слідує з Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням Відповідача є зазначена вище адреса.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Крім того частиною першою статті 64 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Таким чином суд вважає, що відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відтак, керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п.п. 3.9.1., 3.9.2. Постанови від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому господарський суд керувався наступним.

28.12.2015 року між Державним вищим навчальним закладом "Рівненський коледж економіки та бізнесу", як покупцем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, як продавцем було укладено договір купівлі-продажу №б/Н (надалі Договір) відповідно до умов якого (п.1.1) Продавець зобов"язується поставити та передати у власність Покупця товари згідно накладної № 6 від 28.12.2015 року.

Відповідно до п.3.1. Договору Покупець зобов"язується оплатити накладну та прийняти товар від Продавця.

Згідно п.1.2. Договору найменування (номенклатура, асортимент) та кількість товару: згідно виписаних накладних.

Відповідно до п.1.4. Договору сума договору становить 29432,88 гривень.

Відповідно до п.3.4. Покупець повинен оплатити товар по накладній на протязі 3-х банківських днів.

29.12.2015 року на підставі накладної № 6 від 28.12.2015 року Покупцем згідно платіжних доручень № 1049 та № 1050, було перераховано 20946,84 гривень та 8486,04 гривень, відповідно, за будівельні матеріали для здійснення ремонту гуртожитку коледжу згідно замовлення.

Однак, після проведення Покупцем оплати, свої зобов'язання відповідач не виконав та не поставив товар.

Відповідно до п.4.1. Договору строк дії даного Договору до 31 грудня 2015 року.

Згідно листа № 53/01-10/01 від 10.02.2016 року Позивач направив Відповідачу лист з вимогою в найкоротші терміни доставити товар згідно накладної № 6 від 28.12.2015 року.

24.02.2016 року Позивачем на адресу Відповідача було повторно направлено лист-претензію № 65/01-10/09 з вимогою повернути суму 29432,88 гривень, за не поставлений товар.

Однак, Відповідач на претензію не відреагував, товар не поставив, кошти за даний товар також не повернув.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Така ж норма встановлена і статтею 193 Господарського кодексу України.

Відповідно ж до ст.530 ЦКУ якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.629 цього ж Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 29432,88 грн. заборгованості, за не поставлений товар грунтується на договорі та законі, а відтак підлягає задоволенню.

На підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України на Відповідача покладається судовий збір, так як спір виник внаслідок його неправомірних дій.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (35702, АДРЕСА_2, ІН НОМЕР_1) на користь державного вищого навчального закладу "Рівненський коледж економіки та бізнесу" (33027, м. Рівне, вул. Київська,53, , р/р 8889 ГУ ДКСУ м.Київ, МФО 820172) основний борг в сумі 29432 (двадцять дев"ять тисяч чотириста тридцять дві) грн. 88 коп., судовий збір в сумі 1378,00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 06.03.2016 року.

Суддя Марач В.В.