РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016Справа №922/264/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВ-ЕКО"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Гумега О.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВ-ЕКО" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (відповідач), в якій просило суд зобов'язати відповідача в особі відділення № 25 Філії "Слобожанське регіональне управління" Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" закрити поточний рахунок у національній валюті 1101, зобов'язати відповідача в особі відділення № 25 Філії "Слобожанське регіональне управління" Акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" перерахувати залишок коштів на поточному рахунку 1101 в сумі 44 535,96 грн. на поточний рахунок 0660, відкритий у ГРУПАГКБ "Приватбанк", МФО 351533 Товариству з обмеженою відповідальністю "Харків-Еко", а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на поточному рахунку позивача, відкритому відповідачем на підставі укладеного між сторонами Договору № 32145 на розрахунково-касове обслуговування від 24.11.2009, знаходяться грошові кошти в сумі 44535,96 грн. Оскільки відповідач не закрив поточний рахунок позивача та не вчинив дії щодо повернення позивачу залишку коштів на цьому рахунку, то позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.02.2016 (суддя Лавренюк Т.А.) прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 922/264/16.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.02.2016 на підставі ст.ст. 15, 17, 86 ГПК України передано матеріали справи № 922/264/16 за підсудністю до Господарського суду міста Києва. Зокрема, наведеною ухвалою суду встановлено, що оскільки місцезнаходженням відповідача - Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" є м. Київ, то даний спір підлягає розгляду за місцезнаходженням відповідача, а саме: в Господарському суді міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2016 справу № 922/264/16 передано на розгляд судді Гумезі О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2016 прийнято справу Господарського суду Харківської області № 922/264/16 до провадження судді Гумеги О.В. та призначено розгляд справи на 04.04.2016 о 10:40 год.

22.03.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява, відповідно до якої представник відповідача просив суд надати можливість ознайомитись з матеріалами справи та зробити копії долучених до справи документів. Заява судом задоволена.

22.03.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли платіжні доручення № 267 від 28.12.2015 на суму 1218,00 грн. та № 294 від 28.01.2016 на суму 1538,00 грн. які містять відтиск штампу банку та підпис уповноваженої особи банку, на підтвердження сплати позивачем судового збору за подання позову до суду у встановлених порядку та розмірі.

29.03.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява, відповідно до якої позивач просив суд слухати справу без участі свого представника, позовні вимоги підтримав повністю, вказав, що до матеріалів справи надані документи, на які він посилається у позовній заяві, а також повідомив суд про відсутність у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору.

29.03.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви позивача про зобов'язання вчинити певні дії в повному обсязі, всі судові витрати покласти на позивача. Відповідач, зокрема, зазначив, що відповідно до постанови Правління НБУ від 17.12.2015 № 898 відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит", відповідно до постанови виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2015 № 230 розпочато процедуру ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" з 18.12.2015 по 17.12.2017 включно. Правові засади та порядок ліквідації банку визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Зазначений закон є спеціальним відносно спірних правовідносин та встановлює окремий порядок задоволення вимог кредиторів банку.

В судове засідання, призначене на 04.04.2016, представник позивача не з'явився, водночас відповідно заяви, яка надійшла через відділ діловодства суду 29.03.2016, просив суд слухати справу без участі свого представника, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 04.04.2016, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 720. Крім того, в матеріалах справи наявні заява відповідача про ознайомлення з матеріалами справи та відзив на позовну заяву, які свідчить про обізнаність відповідача стосовно розгляду Господарським судом міста Києва справи № 922/264/16.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Наразі, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Водночас, судом також враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в судовому засіданні 04.04.2016.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 04.04.2016 без участі представників сторін, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та відповідно до вимог ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 04.04.2016 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного 24.11.2009 між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та кредит" (Банк, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ХАРКІВ-ЕКО" (клієнт, позивач) Договору № 32145 на розрахунково-касове обслуговування (далі - Договір) банк відкрив клієнту поточний рахунок у національній валюті № 5980 (далі - рахунок) та зобов'язувався здійснювати його розрахунково-касове обслуговування.

Зокрема, Банк зобов'язався здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунку в операційний день Банку у порядку та на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами (пункт 2.1 Договору № 8); списання Банком грошових коштів з рахунку здійснювати за дорученням Клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України (пункт 2.2 Договору № 8).

Пунктом 3.2.1 Договору передбачено право Клієнта самостійно розпоряджатися грошовими коштами на рахунку, окрім випадків обмеження такого права, встановлених чинним законодавством України.

Пунктом 8.1 Договору встановлено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом невизначеного строку.

Водночас, у пункті 8.2 Договору передбачено можливість розірвання Договору за заявою будь-якої із сторін, а також в інших випадках та з підстав, передбачених Договором та чинним законодавством.

Як зазначив позивач у позовній заяві, листом від 21.11.2014 № 9-027354/875 філії "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та кредит" його було повідомлено, що станом на 21.11.2014 ТОВ "ХАРКІВ-ЕКО" відкрито поточний рахунок № 1101 (дата відкриття 09.07.2014).

У позовній заяві позивач також зазначив, що на його поточному рахунку № 1101 у банку відповідача знаходяться грошові кошти в сумі 44535,96 грн.

Позивач у позовній заяві послався, зокрема, на приписи ч.ч. 1, 3 ст. 1075 Цивільного кодексу України, п. 20.5 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління НБУ від 12.11.2003 № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за № 1172/8493, з урахуванням яких зазначив, що для розірвання Договору № 32145 на розрахунково-касове обслуговування від 24.11.2009 за ініціативою клієнта (позивача) достатньо було подати банку (відповідачу) заяву про розірвання договору та закриття рахунку. При цьому позивач зазначив, що згода банку на розірвання договору не вимагається, оскільки чинним законодавством та спірним договором визначено лише дії банку, які він повинен вчинити за наслідками подання клієнтом заяви про розірвання договору та закриття рахунку.

На твердження позивача, відповідач не закрив поточний рахунок позивача та не вчинив дії щодо повернення позивачу залишку коштів на цьому рахунку, у зв'язку з чим позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідач в судові засідання не з'явився, водночас, згідно надісланого до суду відзиву на позовну заяву, проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись при цьому на встановлений Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів банку після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з частиною 3 статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Предметом даного позову є матеріально-правова вимога позивача про закриття поточного рахунку у національній валюті 1101 та про зобов'язання відповідача перерахувати залишок коштів на поточному рахунку 1101 в сумі 44535,96 грн. на поточний рахунок 0660, відкритий у ГРУПАГКБ "Приватбанк", МФО 351533 Товариству з обмеженою відповідальністю "Харків-Еко".

Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами факт відкриття йому Банком поточного рахунку № 1101, рівно як і факт наявності на поточному рахунку № 1101 у банку відповідача належних позивачу грошових коштів в сумі 44535,96 грн.

Так, лист від 21.11.2014 № 9-027354/875 філії "Слобожанське РУ" АТ "Банк "Фінанси та кредит", на який позивач посилався у позовній заяві та яким позивача було повідомлено про відкриття йому станом на 21.11.2014 поточного рахунку № 1101, позивачем не вказано та не додано в якості додатку до позовної заяви, а рівно не залучено до матеріалів справи на вимогу ухвали Господарського суду міста Києва від 02.03.2016.

Крім того, жодні докази наявності на поточному рахунку № 1101 у банку відповідача грошових коштів позивача в сумі 44535,96 грн. (відповідна банківська виписка по рахунку, довідка банку тощо) позивачем до позовної заяви також не додані, а рівно не залучені до матеріалів справи на вимогу ухвали Господарського суду міста Києва від 02.03.2016.

Водночас, судом встановлено, що станом на час розгляду спору по суті Договір № 32145 на розрахунково-касове обслуговування від 24.11.2009 є чинним, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

За приписами статті 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою Клієнта у будь-який час (частина 1); залишок грошових коштів на рахунку видається Клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами (частина 3).

Відповідно до п. 20.5 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління НБУ від 12.11.2003 № 492, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за № 1172/8493, закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов'язкових реквізитів: найменування банку; найменування (прізвища, ім'я, по батькові), коду за ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) власника рахунку; номера рахунку, який закривається; дати складання заяви. Заява про закриття поточного рахунку юридичної особи підписується керівником юридичної особи або іншою уповноваженою на це особою і засвідчується відбитком печатки (за наявності) юридичної особи.

Пунктом 20.6 вищенаведеної інструкції визначено, що банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком [з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо]. Датою закриття поточного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день. Якщо на поточному рахунку власника немає залишку коштів, а заява подана в операційний час банку, то датою закриття поточного рахунку є день отримання банком цієї заяви.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять заяви позивача про розірвання спірного договору та закриття поточного рахунку № 1101. Так, відповідна заява не вказана та не додана позивачем в якості додатку до позовної заяви, а рівно не залучена останнім до матеріалів справи на вимогу ухвали Господарського суду міста Києва від 02.03.2016.

Разом з тим, в якості додатку до позовної заяви позивачем вказана та фактично додана до позовної заяви Кредиторська вимога позивача від 23.012.2015, адресована Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Банк "Фінанси та кредит" Чернявській О.С., яка містить відмітку про одержання цієї вимоги за № 201 від 23.12.2015.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Так, на підставі постанови Правління НБУ від 17.09.2015 № 612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО) було прийнято рішення від 17.09.2015 № 171, згідно з яким у Банку з 18.09.2015 по 17.12.2015 (включно) запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 17.12.2015 № 898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 18.12.2015 № 230 "Про початок процедури ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказування.

Таким чином, на час розгляду в суді даного спору відбувається ліквідація Банку.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон), який є спеціальним законом у даних правовідносинах, тому у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми указаного Закону є спеціальними, а Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 2 частини 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Виходячи зі змісту статей 49, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Згідно з частиною 4 статті 49 цього Закону у судовому порядку підлягають вирішенню будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів.

Таким чином, після початку процедури ліквідації Банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом, порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону.

Крім того, суд також зазначає, що статтею 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що операції з відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів належить до банківських послуг, які дозволяється надавати виключно банку. Даною нормою також встановлено, що надання банківських послуг має право здійснювати банк на підставі банківської ліцензії.

Статтею 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Враховуючи те, що станом на момент розгляду даного спору НБУ відкликало банківську ліцензію у Банку, виконання будь-якої операції з перерахування коштів відповідачем стало не можливим.

Відповідно до статті 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Введення у Банку тимчасової адміністрації, а потім запровадження процедури ліквідації унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та отже є підставою для відмови у позові.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 № 6-2001цс15, і цей висновок за приписами ст. 111-28 ГПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Судовий збір, у зв'язку з відмовою у позові, відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись статтями 32, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 82-85, 111-28 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.04.2016

Суддя Гумега О.В.