ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" квітня 2016 р.Справа № 916/5094/15

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Зайцев Ю.О.,

при секретарі судового засідання Андрущенко С.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: Седова В.Ю. (довіреність №4-547 від 02.07.2015р.);

Від відповідача: ОСОБА_2 (згідно паспорту серії НОМЕР_2)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства „Іллічівськтеплоенерго" до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 4 418,86 грн.,

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство "Іллічівськтеплоенерго" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якій просить суд стягнути з останньої заборгованість у розмірі 14 238,40грн., з яких 7 105,55 грн. - основного боргу, 1 409,18 грн. - пені, 5 521,75 грн. -інфляційних втрат, 201,92 грн. - 3 % річних, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1 218,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 339-Ч286 від 01.11.2008р.

Ухвалою господарського суду Одеської області (суддя - Демешин О.А.) від 28.12.2015р. за вказаним позовом порушено провадження у справі з призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.02.2016р. строк розгляду справи за клопотанням представника позивача було продовжено на п'ятнадцять днів.

На підставі розпорядження. в.о. керівника апарату господарського суду Одеської області №332 від 01.03.2016р., відповідно до п.2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв'язку з настанням обставин, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, а саме: перебування судді Демешина О.А. з 24.02.2016р. на тривалому лікарняному, що може мати наслідком порушення строку розгляду справи та відповідно до п. 3.12. рішення зборів суддів господарського суду Одеської області (протокол від 03.02.2016р. №17-2/2016) призначено повторний автоматичний розподіл та вказану справу передано на розгляду судді Зайцева Ю.О.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.03.2016р. справу №916/5094/15 було прийнято суддею Зайцевим Ю.О. до свого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні 04.04.2016р. представником позивача було надано суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої, позивач просить суд стягнути з відповідача 7 132,82 грн., з яких 1 409,18 грн. - пені, 5 521,75 грн. - інфляційних втрат, 201,92 грн. - 3 % річних, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1 218,00 грн.

В судовому засіданні 06.04.2016р. представником позивача було надано суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої, позивач просить суд стягнути з відповідача 4 418,86 грн., з яких 1 587,51 грн. - пені, 2 629,07 грн. - інфляційних втрат, 202,28 грн. - 3 % річних, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1 218,00 грн.

Відповідач правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався, хоча приймав участь у судових засіданнях.

06.04.2016р. у судовому засіданні після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вищевказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, приймаючи до уваги, що, розглядаючи справу, суд повинен дослідити усі правовідносини, що виникли між сторонами, та надати їм відповідну правову оцінку, суд вказує наступне.

Відповідно п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями ч. 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Зазначене цілком кореспондується зі ст.275 ГК України, згідно якої за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2008р. між Комунальним підприємством "Іллічівськтеплоенерго" (Енергопостачальна організація) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Споживач) було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №339-Ч286 (а.с.7-9) , згідно п. 1-1 якого за цим договором Енергопостачальна організація зобов'язується постачати Споживачеві вчасно та відповідної якості теплову енергію на опалення та гаряче водопостачання в обсягах відповідно до договору, а Споживач зобов'язується своєчасно сплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1 договору, теплова енергія постачається Споживачу в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору на такі потреби:

- опалення - в період опалювального сезону (який встановлюється місцевими державними адміністраціями або органами місцевого самоврядування);

- гаряче водопостачання - в період, який встановлюється місцевими державними адміністраціями або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до п.п. 6.1.1. та п.п. 6.1.2 п. 6.1 договору, тарифи за надані послуги на момент укладення договору з урахуванням ПДВ становлять:

- абонентська плата за 100 Ккал /год. приєднаного навантаження - 1,53 грн. Нараховується щомісяця протягом року;

- плата за спожиту теплову енергію - 197,36 грн. за 1 ГКал. Нараховується за фактичне споживання теплової енергії у кожному місяці.

Приписами п. 6.2 договору сторони погодили, що розмір плати за послуги може бути змінено в односторонньому порядку, на підставі рішення Іллічівськом міської ради.

Сплата за теплову енергію Споживачем здійснюється щомісячно по рахункам Енергопостачальної організації протягом 3 банківських днів від часу отримання рахунку (п. 6.5 договору).

Пунктом 7.2.3 договору сторони встановили, що Споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно п. 10.1, договір набуває чинності з дня його підписання сторонами та діє до 01.11.2009р.

Договір вважається пролонгованим на той самий строк, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення (п. 10.4 договору).

17.01.2014р. між сторонами до договору було укладено додаткову угоду (а.с.12) згідно якої, п. 6.1 та п. 6.1.2 були виключені з договору та п. 6.1 договору був викладений у новій редакції, якою змінено тарифи.

29.09.2014р. між сторонами було укладено чергову додаткову угоду до договору (а.с.16), згідно якої були змінені, зазначені в п. 12 договору банківські реквізити Енергопостачальної організації.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМ України № 1198 від 03.10.2007р., споживач теплової енергії зобов'язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Як вбачається з матеріалів справи, і вказане не спростовано відповідачем, позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, забезпечивши відповідача в період з січня 2014р. по грудень 2015р. тепловою енергію.

Разом з тим, відповідач свої зобов'язання за договором на постачання теплової енергії щодо не виконував належним чином, в результаті чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 7 105,55 грн., яка була сплачена відповідачем лише у грудні 2015р.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 1587,51 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та матеріальної шкоди.

Пунктом 7.2.3 договору сторони встановили, що Споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України прямо вказано на те, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовано спеціальним законом - Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", згідно з ст. ст. 1, 3 якого розмір пені за прострочку платежу, що встановлюється за згодою сторін, обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом, за допомогою системи "Ліга-Закон" здійснено власний розрахунок суми пені, що підлягає стягненню з відповідача за порушення зобов'язання по своєчасності оплати за договором та встановлено її належний розмір у сумі 1579,67 грн., у зв'язку із чим, вказані вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно частини статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних встановив правильність його нарахування, у зв'язку із чим вимога про стягнення 3 % річних у розмірі 202,28 грн. є такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат в межах наведеного позивачем періоду, встановив його помилковість, у зв'язку з чим, за допомогою системи "Ліга-Закон", здійснив власний розрахунок інфляційних.

Отже, сума інфляційних складає 2 630,04 грн.

Разом з тим, приймаючи до уваги положення господарського процесуального кодексу України щодо меж позовних вимог, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення індексу інфляції у заявленому позивачем розмірі - 2 629,07 грн.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.44, 49 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторони у справі пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства „Іллічівськтеплоенерго" до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 4 418,86 грн. -задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Іллічівськтеплоенерго" (68001, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Комсомольська, 2-а, ) 1 579 /одну тисячу п'ятсот сімдесят дев'ять/ грн. 67 коп. - пені, 2 629 /дві тисячі шістсот двадцять дев'ять/ грн. 07 коп. - інфляційних втрат; 202 /двісті дві/грн. 28 коп. - 3% річних та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 215 /одна тисяча двісті п'ятнадцять/ грн. 84 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 11 квітня 2016 р.

Суддя Ю.О. Зайцев