ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2016 року Справа № 904/11250/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Чус О.В.

секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 12.04.2016 р., представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Андрій" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2016р. у справі №904/11250/15

за позовом Новомосковської міської ради, м.Новомосковськ, Дніпропетровська область

до Приватного підприємства "Андрій", м.Новомосковськ, Дніпропетровська область

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2016р. у справі №904/11250/15 (суддя Петренко І.В.) задоволені позовні вимоги Новомосковської міської ради до Приватного підприємства "Андрій" про внесення змін до договору оренди земельної ділянки. У пункті 5 договору оренди земельної ділянки від 21.10.2008р. №04:08:126:00080, цифри "323268,40 грн." - (нормативно грошова оцінка земельної ділянки), змінити на "760128,00 грн. (сімсот шістдесят тисяч сто двадцять вісім грн. 00 коп.)" та зазначити: згідно довідки витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель несільськогосподарського призначення на 2014 рік. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1218,00 грн. судового збору.

Рішення обґрунтовано тим, що нормами чинного законодавства передбачена можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках встановлених договором або законом. Оскільки сторонами в договорі оренди передбачена можливість збільшення розміру орендної плати, а орендна плата на земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, тому законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ПП "Андрій" (відповідач) звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2016р. у справі №904/11250/15 і прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вважає, що підставою для скасування рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими. Позивачем не доведено, що внесення змін до договору оренди здійснювалось на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Посилаючись на норми ст. 632 Цивільного кодексу України відповідач звертає увагу на те, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах встановлених договором або законом. Крім того, відповідач вважає, що суд задовольняючи позов, порушив ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

15.03.2016р. від позивача до суду апеляційної інстанції було подано клопотання про розгляд справи без представників Новомосковської міської ради. Позивач зазначає, що в матеріалах справи достатньо доказів відхилення скарги та просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заявою від 11.04.2016р. відповідач просив залучити до матеріалів справи копію ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2016р. у справі №804/5229/15.

В судове засідання 13.04.2016р. представник позивача не з'явився. Про час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні 13.04.2016р. підтримав доводи апеляційної скарги. Додатково просив суд прийняти до уваги обставини, що були встановлені в ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2016р. у справі №804/5229/15.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено із матеріалів справи, між Новомосковською міською радою (Орендодавець) і Приватним підприємством "Андрій" (Орендар) 21.10.2008р. був укладений договір оренди земельної ділянки №04:08:126:00080, згідно умов якого Орендодавець на підставі 20 сесії 5 скликання, згідно рішення від 17.09.2008р. №609 надав, а Орендар прийняв в строкове, платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сучкова - вул. Транспортна.

Загальна площа земельної ділянки 0,4280 га, в тому числі: 0,4280 га - забудовані землі (п.2 договору).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на час укладання договору становила 323268,40 грн.

Договір зареєстровано у Новомосковському міському відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру ДЗК 21.10.2008р. №04:08:126:00020.

Передача земельної ділянки Орендарю відповідно до п. 20 була здійснена після державної реєстрації договору та за актом приймання-передачі 21.10.2008р.

Згідно п. 8 договір було укладено на 2 роки. При цьому передбачено, що після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Враховуючи відсутність заперечень сторін щодо дійсності договору, колегія суддів при розгляді даного спору виходить з того, що договір є діючим.

09.07.2013р. Новомосковською міською радою за №855 було прийнято рішення "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Новомосковська".

Пунктами 1, 2 рішення затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Новомосковська, згідно з якою базова вартість одного кв.м земель міста становить 104,03 грн./кв.м, а зональний коефіцієнт, який характеризує залежність рентного доходу від ступеню містобудівної цінності території (економіко-планувальної зони) - від 0,59 до 2,5. Вирішено вважати за доцільне застосування зазначеної в п. 1 цього рішення базової вартості одного кв.м земель міста здійснити з 01.01.2014 року.

Згідно п.п. 3.3. п.3 рішення з урахуванням впровадження затвердженої грошової оцінки земель, на відділ земельних відносин виконавчого комітету Новомосковської міської ради покладено обов'язок забезпечити застосування поновленої грошової оцінки земель міста при укладанні договорів оренди земельних ділянок та перегляді річної орендної плати за землю в діючих договорах.

За п. 5 рішення зобов'язано землекористувачів до 01.01.2014р. внести зміни в договори оренди землі в частині розрахунку орендної плати за земельні ділянки.

Пунктом 7 рішення встановлено вважати таким, що втратило чинність рішення міської ради від 24.12.2003р. №320 "Про затвердження грошової оцінки земель міста Новомосковська".

На виконання вищезазначеного рішення виконавчим комітетом Новомосковської міської ради на адресу відповідача листом №587 від 31.03.2014р. було направлено для підписання додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 21.10.2008р. №04:08:126:00080, якою внесені зміни до нормативно грошової оцінки земельної ділянки, розрахунок орендної плати на 2014 року, копії витягів з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель від 17.02.2014р. №578 від 10.02.2014р. №16, копії рішень Новомосковської міської ради від 09.07.2013р. №855 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Новомосковська" та від 31.05.2011р. №206 "Про внесення змін до рішення Новомосковської міської ради №888 від 26.02.2010р.".

18.12.2015р. за №2701 позивачем була направлена відповідачу претензія, з якої вбачається, що додаткові угоди були особисто отримані директором ПП "Андрій" ОСОБА_2 та попереджено відповідача, що у разі не підписання додаткової угоди питання буде вирішуватись у судовому порядку.

Розглянувши претензію, відповідач у листі від 18.12.2015р. вимоги щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки визнав безпідставними.

Недосягнення сторонами згоди щодо внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 21.10.2008р. площею 0,4282 га №04:08:126:00080 в частині зміни нормативно-грошової оцінки цієї земельної ділянки стало підставою для звернення позивача до господарського суду із позовом, який розглядається у даній справі.

Таким чином, причиною спору є питання наявності підстав для внесення змін до спірного договору оренди земельної ділянки, а саме до його умов, які визначають розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка у свою чергу слугує базою для розрахунку розміру орендної плати.

Задовольняючи позов місцевий господарський суд виходив із того, що матеріалами справи доведено наявність передбачених діючим законодавством та умовами оспорюваного договору земельної ділянки підстав для внесення змін до цього договору.

Відповідно до вимог ст. 144 Конституції органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з п.п. 34, 35 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21.05.1997р. №280/97-ВР, до виключної компетенції міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин, затвердження відповідно до закону ставок земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, що є у власності відповідних територіальних громад.

Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 9 укладеного договору оренди орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі, у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі згідно з розрахунком розміру орендної плати, що є обов'язковим додатком до даного договору.

Сторони в п. 13 договору узгодили, що розмір орендної плати переглядається, зокрема, у випадках і з моменту: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документально; в інших випадках, передбачених законодавчими актами України.

Питання сплати податку на землю та оплати орендної плати за користування земельною ділянкою з 01.01.2011 року регулюється виключно Податковим кодексом України.

Згідно із ст. 287.1 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки; може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах (ст.ст. 288.5.-288.5.3. Податкового кодексу України).

Відтак розмір орендної плати визначається з розміру нормативної грошової оцінки.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо зазначено про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ст. 6 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 Цивільного кодексу України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування (ст. 632 Цивільного кодексу України).

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Пунктом 2.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" роз'яснено, що у разі прийняття уповноваженим органом рішення про внесення змін до ставок орендної плати за землю та затвердження нових коефіцієнтів, що використовуються для розрахунку орендної плати за земельні ділянки, такі обставини можуть не братися судом до уваги лише у разі скасування відповідного рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Отже, вимоги позивача щодо внесення змін до договору оренди відповідають як умовам прийнятого Новомосковською міською радою рішення, так і вимогам чинного земельного законодавства.

Обов'язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України встановлено ст. 68 Конституції України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду при цьому відхиляє доводи скаржника щодо порушення ст. 58 Конституції України в силу наступного. За статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 року положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). Отже, суд першої інстанції не порушував зазначені норми. Крім того, слід враховувати, що згідно ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України зміни до договору вносяться не з моменту його укладення, а на майбутнє і ці зміни повністю відповідають чинному земельному законодавству України.

Таким чином, положеннями спірного договору оренди та нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках встановлених договором або законом. Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Така ж правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду України у справах №3-47 гс10 від 27.12.2010р., №3-34 гс13 від 03.12.2013р., №3-481гс15 від 07.10.2015р.

Згідно ст. 11128 Господарського процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Дослідивши копію ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2016р. у справі №804/5229/15 (а.с. 67-68) за позовом приватного підприємства "Андрій" до Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Новомосковська міська рада про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, що була надана відповідачем для залучення до матеріалів даної справи у якості додаткового доказу, колегія суддів вважає, що цей судовий акт не містить встановлених судом обставин, які б спростовували правомірність вимог позивача у даній справі про внесення змін до спірного договору оренди земельної ділянки, з огляду на те, що як встановлено судом адміністративної юрисдикції, затверджена рішенням Новомосковської міської ради від 09.07.2013р. №855 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Новомосковська" нова нормативна грошова оцінка земельних ділянок може застосовуватися не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом, тобто не раніше 2015 року, а звернення позивача із даним позовом до господарського суду мало місце 30.12.2015р.

Щодо решти доводів відповідача про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, то колегія суддів вважає, що вони знайшли свої підтвердження, виходячи із такого.

Позивач просив внести зміни до діючого договору оренди земельної ділянки з урахуванням нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 2014 рік, яка склала 760128,00 грн.

За приписами ч. 4 і ч. 5 ст. 5 Закону України "Про оцінку земель" грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

В силу положень ст. 13 наведеного Закону України "Про оцінку земель" нормативно грошова оцінка земельних ділянок приводиться, зокрема, у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Нормами ст. 18 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Відповідно до положень статей 20 та 23 цього ж Закону України "Про оцінку земель" за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативно грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюється як витяг з технічної документації з нормативно грошової оцінки земель.

Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативно грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку окремої земельної ділянки видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Таким чином, в даному випадку вимоги позивача про внесення змін до спірного договору оренди земельної ділянки, зокрема до його умов, які визначають розмір нормативної грошової оцінки, можуть бути задоволені тільки на підставі виданого у відповідності з вимогами вищезазначеного Порядку витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, місцевий господарський суд зазначив, що надані позивачем докази по справі, у тому числі і витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - є належними доказами в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

Однак, дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що сторонами під час розгляду справи такий доказ, як ОСОБА_1 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, суду першої інстанції не було надано. Не надано такого доказу і під час перегляду даної справи суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 2 статті 43 та статтею 33 Господарського кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (ст.ст. 38, 65 Господарського процесуального кодексу України).

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (стаття 32 цього Кодексу).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами процесуального законодавства, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог статті 42 Господарського процесуального кодексу України щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Колегією суддів встановлено, що оскаржене рішення місцевого господарського суду не в повній мірі відповідає вищевказаним положенням процесуального законодавства.

Так судова колегія погоджується з попереднім висновком суду першої інстанції про те, що оскільки положеннями спірного договору оренди та нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках встановлених договором або законом; а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. Однак, враховуючи, що в матеріалах справи відсутній ОСОБА_1 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (у розмірі 760128,00 грн.), згідно з якою позивач просить внести відповідні зміни до спірного договору оренди земельної ділянки, що залишено місцевим господарським судом поза увагою, колегія суддів вважає, що ці обставини слід визнати недоведеними. Це свідчить про передчасність висновку суду першої інстанції про доведеність та обґрунтованість вимог позивача.

В силу приписів ч.1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Заперечуючи проти апеляційної скарги відповідача, позивач будь-яких додаткових доказів, зокрема відсутній у справі ОСОБА_1 із технічної документації про нову нормативну грошову оцінку означеної земельної ділянки, суду апеляційної інстанції не надав, оскільки вважав, що в матеріалах справи достатньо доказів відхилення скарги, про що й зазначив у своєму клопотанні від 14.03.2016р. вих. №497 (а.с. 57).

Отже, оскільки відсутність в матеріалах справи належного доказу про нову нормативну грошову оцінку земельної ділянки підтверджує доводи апеляційної скарги відповідача, що у даному спорі має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, такі обставини, відповідно до п.п. 2 і 4 ч.1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для скасування оскарженого у даній справі судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись повноваженнями, наданими п. 2 ч.1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає скасуванню повністю, а у даній справі слід прийняти нове рішення - про відмову позивачеві в задоволенні його позовних вимог.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги, судові витрати, понесені відповідачем у зв'язку із апеляційним оскарженням означеного судового рішення в сумі 1515,80 грн., згідно ст.ст. 49 та п. 10 ч.2 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача та підлягають відшкодуванню за рахунок останнього.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 ч.1 п. 2, 104 ч.1 п.п. 2 і 4, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Андрій" - задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2016р. у справі №904/11250/15 - скасувати повністю.

Прийняти нове рішення:

«В позові Новомосковської міської ради відмовити.

Стягнути з Новомосковської міської ради на користь Приватного підприємства "Андрій" суму 1515 грн. 80 коп. витрат на судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду».

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видачу відповідного наказу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено 14.04.2016р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Н.Л. Величко

Суддя О.В. Чус