Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "29" березня 2016 р. Справа № 906/43/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- довіреність від 25.01.2016;

від відповідача: ОСОБА_2 - наказ № 259-п від 08.12.2015;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Багатопрофільного малого приватного підприємства "Сприяння" (м.Житомир)

до Державного підприємства Житомирська пересувна механізована колона (м.Житомир)

про стягнення 104828,81 грн

У відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України, строк розгляду спору було продовжено на п'ятнадцять днів ухвалою від 03.03.2016

Згідно зі ст. 77 ГПК України, в судовому засіданні 28.03.2016 було оголошено перерву до 15:00 29.03.2016

Позивач подав до суду позов про стягнення з відповідача 10008,27 грн збитків, заподіяних внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок: кадастровий номер :030:0012, площею 0,0386 га, та кадастровий номер :04:030:0013, площею 0,1575 га, які знаходяться за адресою: місто Житомир, вул. Маршала Рибалка, 29.

Ухвалою від 18.01.2016 господарський суд прийняв позовну заяву та порушив провадження у справі.

Ухвалою від 18.02.2016 господарський суд прийняв до розгляду заяву позивача від 17.02.2016 про збільшення позовних вимог до 68372,70 грн.

В процесі розгляду справи з метою підтвердження або спростування відомостей, які мають вагоме значення для розгляду даної справи, господарський суд ухвалами від 02.02.2016, 18.02.2016, 03.03.2016 та 17.03.2016, неодноразово викликав в судове засідання, в порядку ст. 30 ГПК України, представника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, представника Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області для надання пояснень у справі щодо проведених перевірок дотримання вимог земельного законодавства від 17.08.2010 (акт № А 06561) та 18.04.2011 (акт № А 14028), щодо розрахунків розміру шкоди згідно з Методикою № 963 від 25.07.2007, щодо притягнення посадових осіб ДП Житомирська пересувна механізована колона до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП, з наданням суду відповідних матеріалів перевірок та інших доказів на підтвердження пояснень у справі; представника Житомирської обласної дирекції ПАТ "ОСОБА_3 ОСОБА_4" для надання пояснень у справі щодо зберігання заставного майна банківської установи на підставі договору від 01.09.2009, укладеного з ДП Житомирська пересувна механізована колона з наданням суду відповідного договору.

Разом з тим, суд ухвалою від 03.03.2016 зобов'язав Житомирську ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області та ГУ Держгеокадастру у Житомирській області в порядку ст. 65 ГПК України надати інформацію щодо відомих ідентифікуючих ознак землі, яка розташована за адресою: м. Житомир, вул. Маршала Рибалка, 29 (кадастровий номер, місцезнаходження, реквізити документа, що підтверджує правоволодіння чи користування нею ДП Житомирська пересувна механізована колона).

15.02.2016 та 23.03.2016, на виконання вимог ухвал суду, ГУ Держгеокадастру у Житомирській області листами від 11.02.2016 вих. № 9-6-7777.12-2814/2-16 та від 16.03.2016 вих. № 9-6-7777.12-4361/2-16 повідомило про те, що усі наявні у головному управлінні документи стосовно перевірок були передані до Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області згідно з актом приймання-передавання документів у травні місяці 2012 року (а. с. 70, 198 у т. 1).

18.03.2016, на виконання вимог ухвали суду, від Житомирської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області надійшов лист від 17.03.2016 вих. № 7449/9/06-25-10 відповідно до якого зазначено, що ДП Житомирська пересувна механізована колона звітність по земельному податку протягом 2013-2016 років не подавало. Підтверджуючих документів про наявність у відповідача земельної ділянки за адресою: м. Житомир, вул. Маршала Рибалка, 29, станом на 15.03.2016 в Житомирській ОДПІ відсутні (а. с. 196 у т. 1).

23.03.2013 до суду повернулася не врученою копія ухвали господарського суду Житомирської області від 03.03.2016, направлена відповідачу за адресою: 10031, м. Житомир, вул. Маршала Рибалка, 29 (а. с. 201 - 205 у т. 1).

24.03.2013 позивачем було подано до суду додаткові пояснення від 23.03.2016 з додатками в обґрунтування позовних вимог щодо наявності у діях відповідача складу цивільного правопорушення за завдання позадоговірної шкоди (а. с. 206 - 249 у т. 1, а. с. 1 - 13 у т. 3).

28.03.2016 до суду від позивача надійшло клопотання від 23.03.2016, згідно з яким останній в порядку ст. 38 ГПК України просив суд витребувати у Житомирської міжрайонної природоохоронної прокуратури матеріали перевірки з приводу зайняття ДП Житомирська МПК земельної ділянки. Як на підставу наявності вказаних матеріалів у прокуратури, позивач послався на лист Житомирської міжрайонної природоохоронної прокуратури від 27.10.2010 вих. № 1452 (а. с. 15 - 17 у т. 2).

Того ж дня від позивача до суду разом з іншими документами надійшли:

- заява про збільшення розміру позовних вимог від 28.03.2016 до 436273,15 грн, з яких: 10765,89 грн розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, згідно з Методикою; 94062,92 грн збиток у вигляді плати за оренду земельних ділянок, земельний податок та штрафні санкції; 331444,34 грн вартість втрат по сировині та напівфабрикатах на відкритому складі, що розміщувався на орендованих земельних ділянках № 1 та № 2 в період їх захоплення відповідачем (а. с. 19 - 47 у т. 2);

- письмові пояснення від 25.03.2016 щодо надання додаткових доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві про збільшення позовних вимог про сплату податку на землю (а. с. 48 - 158 у т. 2);

- клопотання від 28.03.2016 про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи, на розгляд якої було запропоновано поставити питання згідно наведеного в ньому переліку, та про зупинення у зв'язку з цим провадження у справі (а. с. 160 - 166 у т. 2).

Представник позивача в судовому засіданні 28.03.2016 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог від 17.02.2016 та від 28.03.2016. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 29.05.2009 по 16.01.2013 позивач втратив можливість користування земельними ділянками за кадастровими номерами :04:030:0012, :04:030:0013 та :04:030:0001, внаслідок блокування відповідачем доступу до земельних ділянок позивача шляхом закриття в'їздних воріт з вул. Маршала Рибалко на замок та встановлення шлагбаума між цими земельними ділянками. Факт самовільного захоплення та користування відповідачем землею, орендованою позивачем, підтверджується актами перевірок проведених у 2010 - 2012 роках ГУ Держкомзему у Житомирській області та Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області. Під час даних неправомірних дій з боку відповідача, позивач, на його думку, був позбавлений можливості, окрім іншого, впливати на збереження складу напівфабрикатів та сировини, розміщених на орендованих ним земельних ділянках, які слугували сировинною базою позивача в його виробничому процесі. Також позивач був вимушений платити орендну плату відповідно до умов договору оренди земельних ділянок, укладеного з Житомирським місквиконкомом 14.07.2008, штрафні санкції, нараховані фіскальними органами за несвоєчасну сплату орендних платежів, та земельний податок за земельні ділянки, які неможливо було використовувати за призначенням - для промислового використання, у зв'язку з чим вказані витрати розцінено позивачем як реальний збиток.

В судовому засіданні 28.03.2016 представник позивача підтримав всі подані ним до початку розгляду справи клопотання, в тому числі про витребування доказів та про призначення експертизи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти всіх вище вказаних клопотань позивача та позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а. с. 105 у т. 1). Зокрема відповідач зазначив, що у позивача був доступ до орендованих ним земельних ділянок з вулиці Індустріальної, але цей доступ не влаштовував позивача; що акт перевірки є чисто формальним, фактичного виходу на перевірку не було, тому що в акті не зазначено кількість функціонуючих заїздів на територію підприємства позивача з яких вулиць та провулків, а тому даний акт був складений лише з метою створення умов для звернення до суду з вимогою відшкодувати понесення неіснуючих збитків; що наразі невідомо як проводились нарахування податку на землю та в якому розмірі (за вирахуванням вилучених земель чи без такого); що на сьогоднішній день на території підприємства відповідача знаходяться відходи виробництва позивача, які невідомо коли були останнім складені (можливо з 2008 року по 2013 рік), що свідчить про неправдиву інформацію в позові, оскільки в акті перевірки ГУ Держкомзему у Житомирській області про це нічого не зазначено. Згідно з клопотанням від 17.03.2016 відповідач, окрім іншого, просить залишити позовну заяву без задоволення, оскільки з моменту перевірок до моменту звернення позивача до суду термін позовної давності закінчився (а. с. 173 у т. 1).

Викликаний в порядку ст. 30 ГПУ України представник ГУ Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не прибув, про причини неявки повідомив у надісланому до суду поясненні, згідно з яким зауважив, що матеріали по факту порушень, зафіксованих у акті перевірок дотримання вимог земельного законодавства від 18.04.2011 (акт № А 14028) згідно з актом приймання-передавання документів передано до архіву Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області від 16.04.2012. Матеріали по факту порушень, зафіксованих у акті перевірок дотримання вимог земельного законодавства від 17.08.2010 (акт № А 06561) відсутні у розпорядженні ГУ Держгеокадастру у Житомирській області, оскільки у запитуваний період часу повноваження щодо контролю за дотриманням земельного законодавства здійснювала Державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель, що була самостійною юридичною особою у системі Державного комітету із земельних ресурсів (утворена постановою КМУ від 21.06.2010 № 477, ліквідована постановою КМУ від 22.11.2010 № 477). З кінця 2010 по 2011 роки обов'язок забезпечити здійснення державного контролю за використанням і охороною земель було покладено на Державний комітет із земельних ресурсів. З 2011 року повноваження перейшли до Державного агентства земельних ресурсів України. З 23.02.2012 повноваження щодо державного контролю за використанням та охороною земель переданого Державній інспекції сільського господарства у Житомирській області. Поряд з цим, представник ГУ Держгеокадастру у Житомирській області повідомив, що відповідно до інформації відділу Держгеокадастру у Житомирському районі (лист від 28.03.2016 вих. № 22-603-99.2-1908/2-16) відповідно до наявного переліку других примірників державних актів на право власності та на право постійного користування на земельні ділянки, відомості щодо реєстрації права власності чи права користування за ДП Житомирська ПМК за адресою: м. Житомир, вул. Маршала Рибалка, 29, відсутні (а. с. 174 - 181 у т. 2).

Представник Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області та представник ПАТ "ОСОБА_3 ОСОБА_4", викликані судом в порядку ст. 30 ГПК України, в судове засідання 28.03.2016 не прибули, про причини неявки суд не повідомили, вимог попередньої ухвали суду не виконали, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином: представник інспекції в судовому засіданні 17.03.2016 (а. с. 191-193 у т. 1), представник банку - відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення від 21.03.2016 (а. с. 168 у т. 2).

В засіданнях суду від 03.03.2016 та 17.03.2016, представник Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області підтвердив, що дійсно при проведенні перевірки 29.08.2012 було виявлено порушення відповідачем вимог земельного законодавства, про що складено відповідний акт та припис. Усунення порушення з боку ДП Житомирська пересувна механізована колона зафіксовано Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області у акті обстеження земельної ділянки № 05005 від 18.01.2013. Зокрема представник Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області зазначив, що надати витребувані судом матеріали перевірок та пояснити обставини щодо виявлених порушень відповідачем вимог земельного законодавства, зафіксованих в актах перевірок за 2010, 2011 роки, не може, у зв'язку з відсутністю вказаних документів в інспекції, оскільки акти складались працівниками Управління Держземінспекції Головного управління Держкомзему у Житомирській області, а також за відсутності доказів прийняття витребуваних актів від Головного управління Держкомзему у Житомирській області.

Після перерви в судовому засіданні 28.03.2016, яка оголошувалася до 15:00 29.03.2016 з метою надання сторонам часу для подання додаткових доказів та пояснень в обґрунтування своїх доводів та заперечень, до суду від позивача надійшли додаткові пояснення до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 28.03.2016 з додатками (а. с. 182 - 201 у т. 2).

Також позивачем було подано до суду клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи від 29.03.2016 (а. с. 202 - 207 у т. 2).

В судовому засіданні представник позивача повідомив про підтримання ним позову, з урахування заяви про збільшення позовних вимог від 28.03.2016, клопотання про витребування у прокуратури документів та заявленого клопотання про призначення експертизи від 29.03.2016, у зв'язку з чим інше клопотання про призначення у справі експертизи, подане до суду 28.03.2016, просив не розглядати. Надав усні пояснення у справі згідно додаткових пояснень до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 28.03.2016.

Представник відповідача проти позову, інших клопотань позивача, а також проведення у справі судової земельно-технічної експертизи та зупинення провадження заперечив.

Розглянувши клопотання позивача про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи від 29.03.2016 та проаналізувавши зміст поставлених ним для вирішення експерту питань, суд встановив, що останні не стосуються предмету спору та їх вирішення не є визначальним для прийняття рішення у даній справі, з огляду на що відмовив у задоволенні клопотання позивача від 29.03.2016.

В той же час, розглянувши заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог від 28.03.2016 до 436273,15 грн, суд дійшов висновку, що в частині заявлення вимог про стягнення з відповідача 331444,34 грн вартості втрат по сировині та напівфабрикатах на відкритому складі, що розміщувався на орендованих земельних ділянках № 1 та № 2 в період їх захоплення відповідачем, позивач фактично змінив підставу позову, що у відповідності до ч. 4 ст. 22 ГПК України є недопустимим на даній стадії судового процесу.

Пунктом 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу...

Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК) відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання. При цьому неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 02.02.2016 (а. с. 66 у т. 1) суд перейшов до розгляду справи по суті, оскільки в засіданні суду було заслухано думку позивача з приводу заявлених ним позовних вимог.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про залишення без розгляду вимог позивача в частині стягнення з відповідача 331444,34 грн. У іншій частині вимог на суму 104828,81 грн (з яких 10765,89 грн розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, згідно з Методикою, та 94062,92 грн збиток у вигляді плати за оренду земельних ділянок, штрафні санкції та земельний податок), суд приймає заяву позивача від 28.03.2016 до розгляду. Спір вирішується в межах вимог, заявлених в позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 28.03.2016.

Що стосується клопотання позивача від 23.03.2016 про витребування у Житомирської міжрайонної природоохоронної прокуратури матеріалів перевірки з приводу зайняття ДП Житомирська МПК земельної ділянки (а. с. 15 - 17 у т. 2), то господарський суд зазначає, що відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 38 ГПК України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Ознайомившись зі змістом поданого клопотання, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки позивачем не обґрунтовано причини неможливості подання витребуваних ним доказів самостійно та не вказано обставин, які може підтвердити цей доказ. До того ж, суд вважає, що факти, з метою підтвердження яких позивачем подане клопотання про витребування доказів, не є предметом дослідження у даній справі, оскільки стосуються перевірки дотримання відповідачем вимог земельного законодавства, проведеної уповноваженими на це органами у 2010 році, в той час як позивач у позовній заяві посилається на обставини, встановлені в актах перевірки 2011 та 2012 років, зазначаючи суму збитків, нарахованої до сплати згідно з Методикою, за самовільне зайняття земельної ділянки, обрахованої згідно з актом 2011 року, проти зазначеної в акті 2010 року суми в розмірі 4875,55 грн.

З метою повного та всебічного розгляду справи, суд оглянув в засіданні матеріали справи № 11/5007/1387/12, витребуваної з архіву господарського суду за власної ініціативи, частину копії з якої долучив до матеріалів справи № 906/43/16 (а. с. 208 - 220 у т. 2).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, згідно укладеного між сторонами договору оренди від 07.04.1997 (а. с. 187 - 189 у т. 2), Багатопрофільне мале приватне підприємство "Сприяння" (позивач у справі) орендувало належне Державному підприємству Житомирська пересувна механізована колона (відповідач у справі) майно, розташоване в м. Житомирі по вул. Маршала Рибалка, 29, а саме: складу піску розміром 9х18 м, складу цементу розміром 9х6 м, приміщення бетоно-розчинного вузла розміром 9х18 м, загальною площею приміщень 378 кв.м, а також автонавантажувача вантажопідйомністю 5 т.

Пунктом 2 договору оренди передбачено право позивача як орендаря приміщень на користування земельною ділянкою, що примикає до орендованих приміщень розміром п'ять тисяч квадратних метрів.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 03.07.2014 у справі №1/49-Д, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.03.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2015, відмовлено в задоволені первісного позову БМПП "Сприяння" про визнання договору оренди від 08.04.1997 нежилих приміщень (м Житомир, вул. Маршала Рибалко, 29) продовженим на той же строк і на тих же умовах та задоволено зустрічний позов ДП Житомирська пересувна механізована колона про зобов'язання Багатопрофільного малого приватного підприємста "Сприяння" звільнити виробничі приміщення площею 378 кв. м (склад піску розміром 9 х 18 м, склад цементу розміром 9 х 6 м, приміщення бетонно-розчинного вузла розміром 9 х 18 м), що знаходяться за адресою: м. Житомир, вул. Маршала Рибалка, 29.

Поряд з цим, судом встановлено, що за адресою: м. Житомир, вул. Маршала Рибалка, 29 за позивачем рахується на праві постійного користування земельна ділянка площею 0,4351 га (згідно з державним актом на право постійного користування серії І-ЖТ № 002517 від 10.07.1997 (а. с. 17 - 19 у т. 1)) та на праві оренди земельна ділянка № 1 площею 0,4229 га (кадастровий номер :04:030:0011), ділянка № 2 площею 0,0386 га (кадастровий номер :04:030:0012), ділянка № 3 площею 0,1575 га (кадастровий номер :04:030:0013). Загальна площа орендованої землі складає 0,6190 га (згідно з договором оренди земельних ділянок від 14.07.2008 укладеного з Житомирською міською радою (а. с. 12 - 16 у т. 1)).

Згідно з п. 11 договору оренди землі визначено, що цільове призначення земельних ділянок для іншої промисловості.

Позивач у своїх поясненнях наданих суду неодноразово наголошував, що в орендованих приміщеннях ним проводилась діяльність з обробки природного каменю, а на орендованих земельних ділянках у нього знаходився відкритий склад сировини та напівфабрикатів гранітної продукції, яка слугувала сировинною базою позивачу в його виробничій діяльності.

Як вбачається зі зведеного плану земельних ділянок кварталу 030 (а. с. 10 у т. 2), викопіювання з робочого проекту організації руху автотранспорту в БМП "Спряння" в м. Житомирі по вул. Маршала Рибалка, 29 (а. с. 121 у т. 1) та не заперечується представниками сторін (а. с. 119 - 121 у т. 1), до всіх трьох орендованих земельних ділянок, орендованого майна, а також до земельної ділянки площею 0,4351 га, що на праві постійного користування належить позивачу, існує два під'їздні шляхи, а саме: заїзд місцевого проїзду з вул. Індустріальної, який не передбачений для руху великотоннажного автотранспорту з подовженою колісною базою або тягачів з напівпричепами, та заїзд з вул. Маршала Рибалка, який не є примикаючим до жодної орендованої позивачем земельної ділянки, доступ до якого можливий у разі встановлення земельного сервітуту, про що було наголошено в укладеному позивачем договорі оренди від 14.07.2008 (п. 22).

Матеріалами справи підтверджено, що листом від 01.06.2009 вих. № 22/01 (а. с. 128 у т. 1) позивач звертався до Житомирського міського голови з проханням надати дозвіл на встановлення сервітутного права користування проїздом, орієнтовною площею 250 кв.м.

Згідно з відповіддю, наданою виконавчим комітетом Житомирської міської ради в листі від 26.09.2009 вих. № 15/4031, позивачу було запропоновано питання оформлення земельного сервітуту вирішити з фактичним землекористувачем земельної ділянки - ДП Житомирська ПМК, який на той час звернувся до Житомирської міської ради по питанню оформлення права користування земельною ділянкою по вул. Маршала Рибалки, 29 (а. с. 183 у т. 2).

Слід зазначити, що позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням укласти договір земельного сервітуту щодо проїзду до вул. Маршала Рибалка (листи від 18.07.2009 вих. № 32/01, від 19.10.2009 вих. № 35/01, від 16.11.2009 вих. № 39/01, від 18.01.2010 вих. № 10/01 (а. с. 217 - 220 у т. 1)), однак на жодне звернення позивача щодо вирішення даного питання відповідач ніяк не відреагував (а. с. 235 у т. 1).

З письмових пояснень позивача (а. с. 154 у т. 1) вбачається, що впродовж тривалого часу (з моменту виникнення орендних правовідносин з відповідачем по 2009 рік) доступ великовантажних транспортних засобів позивача, які забезпечували його виробничу діяльність, до орендованих земельних ділянок, в т. ч. № 2 та № 3, здійснювався ним через проїзд з вул. Маршала Рибалка на основі усної домовленості з відповідачем та без встановлення земельного сервітуту у порядку, визначеному законодавством. Що ж до місцевого проїзду, то він, за даними позивача, є досить вузьким і ним можуть заїжджати лише малотоннажні автомобілі з короткою колісною базою. Враховуючи, що діяльність позивача з обробки природного каменю вимагає використання багатотоннажних автомобілів з продовженою колісною базою та тягачів з напівпричепами, даний проїзд, на переконання позивача, є абсолютно неприйнятним (а. с. 119 - 121 у т. 1).

Позивач у позовній заяві вказує, що до травня місяця 2009 року він безперешкодно користувався в'їздними воротами відповідача з вул. Маршала Рибалка, однак з 29.05.2009 втратив всяку можливість користування земельними ділянками № 2 та № 3, на яких розміщувався відкритий склад гранітних виробів: заготівок, напівфабрикатів в пиляному, полірованому та шліфованому вигляді, а також запаси сировини у вигляді різних маломірних блоків та опалів, внаслідок встановлення відповідачем між вказаними земельними ділянками замкненого шлагбауму та закриття воріт, що дозволяли в'їзд з вул. Маршала Рибалка.

З метою відновлення свого порушеного права як землекористувача орендованого майна, позивач звертався до правоохоронних органів з проханням провести перевірку щодо факту самовільного зайняття відповідачем земельних ділянок, розташованих за адресою: м. Житомир, вул. Маршала Рибалки, 29, на що отримав відповідь про відмову в порушенні кримінальної справи за відсутністю ознак складу злочину (а. с. 27 - 29 у т. 1).

15.04.2010 позивач листом вих. № 33/01 звернувся до Головного управління Держкомзему у Житомирській області з проханням провести перевірку самовільного зайняття відповідачем земельних ділянок (а. с. 224 у т. 1).

У відповідь на надісланий позивачем лист управління повідомило, що за результатами проведеної перевірки було встановлено самовільне зайняття відповідачем земельної ділянки площею близько 0,18 га (для власних потреб), на якій було частково розміщено стоянку автомобілів, а також встановлено шлагбаум, що завдає перешкод у в'їзді позивачу на територію, наданої в користування земельної ділянки (договір оренди землі від 07.08.2008).

Крім того, ГУ Держкомзему у Житомирській області повідомило позивача, що по даному факту складено акт перевірки від 17.08.2010 № А 06561 та акт обстеження від 17.08.2010 № А 06124, а також відповідно до ОСОБА_2 визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою КМУ від 25.07.2007 № 963, спеціалістами інспекції було проведено розрахунок заподіяної шкоди в результаті самовільного зайняття земельної ділянки ДП Житомирська ПМК та встановлено, що її розмір складає 4875,55 грн (а. с. 30 у т. 1).

В матеріалах справи також міститься лист позивача від 11.03.2011 вих. № 05/01 до Управління Держземінспекції Головного управління Деркомзему у Житомирській області з проханням здійснити перевірку законності використання відповідачем земельної ділянки по вул. Маршала Рибалки, 29.

Листом від 18.04.2011 вих. № 1766/15/22-11 Управління Держземінспекції повідомило позивача, що в ході проведеної перевірки було встановлено, що ДП Житомирська ПМК за вище вказаною адресою для комерційного використання (надання послуг) використовується земельна ділянка із земель промисловості Житомирської міської ради (землі надані в користування) загальною площею 0,1823 га. Будь-які правовстановлюючі документи на дану земельну ділянку, що передбачені ст. 126 ЗК України, а також рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про передачу у власність або у користування у ДП Житомирська ПМК відсутні, що є порушенням ст. 125 цього ж кодексу та відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" свідчить про факт самовільного зайняття земельної ділянки із земель промисловості площею 0,1823 га.

Крім того, Управлінням Держземінспекції повідомлено, що відповідно до ОСОБА_2 від 25.07.2007 № 963 було проведено розрахунок розміру заподіяної шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, розмір якої склав 10008,27 грн, а також, що з метою відкриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП, та притягнення до адмінвідповідальності, на адресу відповідача було направлено виклик в порядку вимог ст. 6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" для надання пояснень у зв'язку з виявленими порушеннями вимог земельного законодавства (а. с. 31 у т. 1).

В якості додатку до листа від 18.04.2011 вих. № 1766/15/22-11 позивачу було надіслано примірник акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.04.2011 № А 14028 (а. с. 32 у т. 1), згідно з яким, зокрема, зазначено, що на самовільно зайнятих земельних ділянках відповідачем облаштовано майданчик по зберіганню заставного майна банківської установи згідно з укладеним між ДП Житомирська ПМК та ЖОД АТ "ОСОБА_3 ОСОБА_4" договору про надання послуг від 01.09.2009. На зазначені земельні ділянки унеможливлено доступ позивача для використання орендованого майна за цільовим призначенням шляхом встановлення стаціонарного шлагбауму.

При цьому, відповідно до складеного спеціалістами управління плану-схеми земельної ділянки, було встановлено самовільне зайняття відповідачем земельної ділянки № 1 площею 0,1575 га та частково земельної ділянки № 2 площею 0,0248 га (незабудовані землі (відкритий склад)), що разом складають 0,1823 га.

Водночас з акту перевірки вбачається, що обстеження земельної ділянки було проведено старшим державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Житомирської області ОСОБА_5 та державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель м. Житомира ОСОБА_4 Перевірку проведено за участю провідного спеціаліста юридичного сектору Управління Держкомзему у м. Житомирі ОСОБА_6 у присутності заступника директора БМП "Сприяння" ОСОБА_1

Представник ДП Житомирська ПМК під час проведення перевірки та складення акту був відсутній. У акті також відсутня відмітка про отримання його копії відповідачем чи надіслання копії акту поштовим відправленням ДП Житомирська ПМК.

18.04.2011 позивач листом вих. № 10/01 (а. с. 136 у т. 1) звернувся до ЖОД АТ "ОСОБА_3 ОСОБА_6" з проханням надати інформацію про підстави, з яких земельні ділянки № 2 та № 3, які він орендує у Житомирської міської ради, використовуються Житомирською обласною дирекцією "ОСОБА_3 ОСОБА_6".

В матеріалах міститься лист від 29.04.2011 вх. № 006-114-1/2771 (а. с. 25 у т. 1) направлений ЖОД АТ "ОСОБА_3 ОСОБА_6" на адресу БМП "Сприяння" за яким банк повідомив, що стосунки між ДП Житомирська ПМК та Житомирською ОД АТ "ОСОБА_3 ОСОБА_6" будуються відповідно до Цивільного кодексу України. Однак, з метою урегулювання непорозумінь, що склалися між сторонами у справі, зобов'язався в двотижневий строк перемістити автомобілі з земельних ділянок № 2 та № 3 в інше місце.

Крім того, позивач листом від 29.12.2011 вих. № 45/01 звернувся до Житомирського міського голови з проханням допомогти у вирішенні ситуації, що склалася.

Листом від 16.01.2012 вих. № 15/383 виконком Житомирської міської ради запевнив позивача, що питання перевірки використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів буде включено в план-графік перевірок на лютий місяць (а. с. 139 у т. 1).

31.01.2012 позивач направив до Управління регулювання земельних відносин Житомирської міської ради клопотання з проханням винести питання самовільного захоплення відповідачем двох земельних ділянок, які перебувають у строковому користуванні у позивача, на розгляд комісії Житомирської міської ради по врегулюванню земельних спорів (а. с. 227. 228 у т. 1).

Листом від 17.02.2012 вих. № 01-11/50 (а. с. 239 у т. 1) Управління регулювання земельних відносин Житомирської міської ради порекомендувало позивачу для вирішення його питання звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

02.04.2012 з метою досудового врегулювання спору, що виник, позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію вих. № 13/01 (а. с. 241, 242 у т. 1) з вимогою зняти замок із свого шлагбаума і демонтувати його, тим самим допустивши позивача до складу сировини, напівфабрикатів та готової продукції та сплатити на рахунок позивача часткову компенсацію причинених збитків на суму 250000,00 грн.

В матеріалах справи міститься відповідь на претензію позивача від 08.07.2013 вих. № 43/01, згідно з якою відповідач зазначає, що жодних перешкод в доступі на територію підприємства позивача не чинить, оскільки з іншої сторони відокремленої території БМПП "Сприяння" є самостійний заїзд з вулиці, яким позивач постійно користується без жодних обмежень (а. с. 9 у т. 2).

Листом від 17.08.2012 вих. № 15/5987 (а. с. 147 у т. 1) виконком Житомирської міської ради запропонував позивачу з метою встановлення та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою з боку відповідача звернутися до Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області.

25.07.2012 позивач звернувся до Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області стосовно можливого порушення з боку ДП Житомирська ПМК прав на використання орендованих БМПП "Сприяння" земельних ділянок на території м. Житомира.

За результатами перевірки, здійсненої Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області, було встановлено що ДП Житомирська ПМК самовільно займає земельну ділянку загальною площею 0,1823 га, яка перебуває в оренді БМПП "Сприяння" відповідно до договору оренди від 14.07.2008.

Зокрема, в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 29.08.2012 № 05040 зазначено, що межа між орендованою земельною ділянкою № 2 загальною площею 0,0386 га та земельною ділянкою загальною площею 0,4351 га, яка перебуває у постійному користуванні БМП "Сприяння", проходить по кам'яному паркану. Між вказаними земельними ділянками існував проїзд, по якому БМП "Сприяння" мало доступ до орендованих земельних ділянок загальною площею 0,1823 га, на місці якого на даний момент ДП Житомирська ПМК встановлено стаціонарний шлагбаум. Вказаний шлагбаум унеможливлює доступ орендаря на земельні ділянки № 2 та № 3 загальною площею 0,1823 га та використання їх за цільовим призначенням. Будь-які правовстановлюючі документи, що передбачені ст. 126 ЗК України у ДП Житомирська ПМК відсутні, що є порушенням вимог ст. 125 цього ж кодексу та у відповідності зі ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" свідчить про факт самовільного зайняття ДП "Житомирська ПМК" земельної ділянки із земель промисловості Житомирської міської ради (землі надані в користування) загальною площею 0,1823 га.

З акту перевірки вбачається, що його складено державним інспектором сільського господарства Житомирської області ОСОБА_7 за участю ОСОБА_8, ОСОБА_9 у присутності заступника директора БМП "Сприяння" ОСОБА_1

Представник ДП Житомирська ПМК при складенні акту та проведенні перевірки був відсутній. Проте в кінці акту міститься відмітка зроблена ОСОБА_7 про направлення примірника акту ДП Житомирська ПМК поштою 31.08.2012 (а. с. 186-187 у т. 1).

З метою усунення виявленого порушення відповідачу було видано обов'язковий до виконання припис № 05025 від 29.08.2012 (а. с. 185 у т. 1) та вжито заходів щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ст. 53-1 КУпАП (лист Державної інспекції сільського господарства України від 19.09.2012 вих. № 33-6-11/4864, а. с. 248 у т. 1).

Однак в судовому засіданні 03.03.2016 представник відповідача повідомив, що на підприємстві відсутні відомості про притягнення колишнього директора ДП Житомирська ПМК до адміністративної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки, що відображено також у письмових поясненнях відповідача (а. с. 172 у т. 1).

Ухвалою від 03.03.2016 господарський суд зобов'язував Державну інспекцію сільського господарства в Житомирській області, зокрема, надати суду відповідні документи на підтвердження притягнення посадових осіб ДП Житомирська ПМК до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП, однак вказаних доказів інспекцією надано не було.

Отже за порушення, встановлене Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області та зафіксоване в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 29.08.2012 № 05040, посадові особи ДП Житомирська ПМК до адміністративної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки не притягались. Доказів зворотного суду не надано.

18.01.2013 державними інспекторами сільського господарства Житомирської області ОСОБА_7 та ОСОБА_10 було проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться на території м. Житомира по вул. Маршала Рибалка, 29, та встановлено, що стаціонарний шлагбаум, який унеможливлював доступ орендаря на земельні ділянки № 2 та № 3 загальною площею 0,1823 га та використання їх за цільовим призначенням демонтовано (акт № 05005 від 18.01.2013. а. с. 178 у т. 1).

З листа позивача від 17.01.2013 вих. № 09/01 (а. с. 26 у т. 1) та його заяви від 25.01.2013 (а. с. 219 у т. 2) вбачається, що останній отримав доступ до орендованої території щодо якої виник спір лише 16.01.2013.

Позивач зазначає, що оскільки з 29.05.2009 по 16.01.2013 він не міг користуватися орендованими у Житомирської міської ради земельними ділянками № 2 та № 3 внаслідок встановлення відповідачем шлагбауму, який унеможливлював доступ позивача до землі та іншого майна з метою цільового їх використання, позивачу, на його думку, завдано прямих збитків, внаслідок примусового призупинення його виробничої діяльності.

До складу збитків позивачем віднесено витрати пов'язані зі сплатою орендної плати за користування земельними ділянками за договором оренди від 2008 року, з урахуванням сплачених штрафних санкцій, та земельний податок за період з травня 2009 року по січень 2013 року. Також до складу збитків позивачем зараховано збитки, обраховані ГУ Держкомзему у Житомирській області за результатами здійсненої у 2011 році перевірки дотримання вимог земельного законодавства.

Розглядаючи вимогу позивача про правомірність стягнення з відповідача 10765,89 грн. збитків, суд зазначає наступне.

Згідно листа ГУ Держкомзему у Житомирській області № 1766/15/22-11 від 18.04.2011 (а.с. 31 у т. 1), до якого додано копію акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.04.2011 № А 14028 (а. с. 32 у т. 1) позивачу повідомлено про результати перевірки дотримання вимог земельного законодавства ДП Житомирська ПМК при використанні земельної ділянки по вул. М.Рибалка, 29 у м. Житомирі. Зокрема, позивача поінформовано про встановлення факту самовільного зайняття ДП Житомирська ПМК земельної ділянки із земель промисловості площею 0,1823 га, про проведення розрахунку розміру заподіяної шкоди (10008,27 грн) та про направлення виклику з метою притягнення відповідальної особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з поясненнями позивача нарахування 10765,89 грн. шкоди проти зазначеної в 10008,27 грн пояснюється тим, що, на думку позивача, в актах перевірок № А 14028 від 18.04.2011 та № 05040 від 29.08.2012 вкрилася арифметична помилка, при якій загальна площа двох земельних ділянок № 2 та № 3 було визначено не як 0,1961 га, а 0,1823 га (а. с. 48, 50 у т. 1).

Однак суд зазначає, що із іншого акту № 05040 від 29.08.2012 (а.с.186-187 у т. 1), оригінал якого оглянуто в судовому засіданні 17.03.2016, вбачається, що капітальна одноповерхова споруда площею 0,0138 га, розміщена на земельній ділянці № 2, перебувала у розпорядженні позивача, тому включення площі землі, яка знаходиться під спорудою, до загальної площі самовільно зайнятих відповідачем земельних ділянок є безпідставним.

До того ж суд вказує, що розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, проводиться виключно Держекоінспекцією та її територіальними органами або Держсільгоспінспекцією та її територіальними органами, а розмір шкоди, заподіяної юридичним та фізичним особам, - територіальними органами Держсільгоспінспекції на підставі матеріалів обстежень земельних ділянок, проведених відповідно до Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2000 № 1619 (п. 7 ОСОБА_8 від 25.07.2007 № 963).

В матеріалах справи відсутній проведений управлінням Держземінспекції ГУ Держкомзему у Житомирській області розрахунок розміру заподіяної шкоди у сумі 10008,27 грн відповідно до ОСОБА_8 від 25.07.2007 № 963.

З іншого листа ГУ Держкомзему у Житомирській області від 18.08.2010 вих. № 11-4459/11/17 (а. с. 30 у т. 1) вбачається проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства ДП Житомирська ПМК ще у 2010 році, за результатами якої складено акт від 17.08.2010 за № А 06561, а також повідомляється про проведення розрахунку розміру заподіяної шкоди на загальну суму 4875,55 грн. Примірник акту від 17.08.2010 за № А 06561 (оригінал чи належним чином засвідчена копія) та розрахунок розміру шкоди в матеріалах справи також відсутні.

Ухвалами від 02.02.2016, 18.02.2016, 03.03.2016, 17.03.2016 господарський суд зобов'язував ГУ Держгокадастру у Житомирській області та Державну інспекцію сільського господарства в Житомирській області надати суду акт перевірки від 18.08.2010 та акт перевірки від 18.04.2011 чи письмові пояснення з приводу неможливості надання вказаних актів, а також інші матеріали перевірок та пояснення щодо розрахунку розміру шкоди.

15.02.2016, 23.03.2016 та 28.03.2016, на виконання вимог ухвал суду, ГУ Держгеокадастру у Житомирській області листами від 11.02.2016 вих. № 9-6-7777.12-2814/2-16 та від 16.03.2016 вих. № 9-6-7777.12-4361/2-16 повідомило про те, що усі наявні у головному управлінні документи стосовно перевірок були передані до Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області згідно з актом приймання-передавання документів у 2012 році (а. с. 70, 198 у т. 1, а.с. 174-181 у т. 2).

Натомість представник Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області в судових засіданнях 03.03.2016, 17.03.2016 підтвердив, що актів перевірок за 2010-2011 роки надати суду не може, оскільки такі матеріали у інспекції відсутні, розрахунок розміру шкоди за результатами перевірки 2012 року не проводився, протокол про адміністративне правопорушення не складався, усунення порушення було зафіксовано в акті обстеження земельної ділянки від 18.01.2013 № 05005, що проводилось за заявою в.о. директора ДП "Житомирська пересувна механізована колона" ОСОБА_11

В судовому засіданні 17.03.2016 представником Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області надано для огляду, а судом оглянуто оригінали акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 05040 від 29.08.2012 з додатком планом-схемою земельної ділянки, припису № 05025 від 29.08.2012, фіскального чеку від 03.09.2012 як доказу направлення копії акту та припису відповідачу, акту обстеження земельної ділянки від 18.01.2013 № 05005 (а.с.175-187 у т.1).

Приписами статті 33 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК).

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 ГПК).

У п. п. 5.1 - 5.2 Порядку планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель (чинного на момент здійснення перевірок в 2010 - 2012 роках), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 12.12.2003 № 312 (далі - Порядок) зазначено, що доказом порушення суб'єктом земельного законодавства є акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, складений державним інспектором за результатами перевірки.

Також у Порядку вказано, що у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор складає протокол про адміністративне правопорушення. З метою усунення наслідків виявленого порушення державний інспектор видає особі, яка скоїла правопорушення, припис про їх усунення (п. п. 6.1 - 6.2).

Однак жодного із вказаних документів, які є належним доказом порушення відповідачем у 2010 - 2011 роках вимог земельного законодавства, до суду надано не було.

Листи, переписки, надані в підтвердження вчинення відповідачем у 2010 році правопорушення, не відповідають згаданим вимогам документа, що складається при виявленні порушення вимог земельного законодавства, отже не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору.

З приводу акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.04.2011 № А 14028, то суд зазначає, що за приписами п. 4.1 Порядку, державні інспектори проводять перевірки стану дотримання земельного законодавства в присутності власників земельних ділянок чи землекористувачів або уповноважених ними осіб, а також осіб, які вчинили порушення земельного законодавства. У разі відсутності при перевірці власника чи землекористувача або уповноважених ними осіб перевірка проводиться за наявності двох свідків.

Однак всупереч вище вказаному перевірка дотримання відповідачем вимог земельного законодавства за адресою: м. Житомир, вул. Маршала Рибалка, 29, за результатами якої було складено акт від 18.04.2011 № А 14028, проводилась за відсутності представника юридичної особи, яка перевіряється, тобто відповідача.

Більш того, у акті відсутня відмітка про поштове направлення копії вказаного документа відповідачу до відома, що також свідчить про порушення працівниками ГУ Держземагентства у Житомирській області та державними інспекторами з контролю за використанням та охороною земель м. Житомира та Житомирської області вимог п.5.3 Порядку, згідно з яким встановлено, що акт перевірки дотримання відповідачем вимог земельного законодавства складається у двох примірниках. Перший примірник акта залишається у державного інспектора, який проводить перевірку, другий - вручається або надсилається керівнику юридичної особи чи фізичній особі, які перевірялись. При проведенні спільних перевірок з іншими органами контролю, копія акта надається цим органам.

При врученні акта юридичній чи фізичній особі особисто в примірнику акта, який залишається в інспектора, робиться відмітка про дату вручення акта та ставиться підпис особи, яка його отримує. У разі надсилання акта поштою на примірнику акта, який залишається в інспектора, робиться відповідна відмітка. Акт надсилається з повідомленням про вручення.

Виявлені судом порушення в оформленні акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.04.2011 № А 14028, вказують на те, що перевірка проводилась з порушенням чинного законодавства, а її результати мають бути підтверджені в суді додатковими доказами.

До того ж суд вказує, що за відсутності в матеріалах справи оригіналу чи належним чином засвідченої копії акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.04.2011 № А 14028, органом, який його склав, вказаний документ не розцінюється судом як належний доказ існування обставин, на які посилається позивач у своїй позовній заяві.

Належним доказом порушення відповідачем вимог земельного законодавства суд вважає акт перевірки від 29.08.2012 № 05040, припис № 05025 від 29.08.2012 та акт обстеження земельної ділянки від 18.01.2013 № 05005, складені за результатами проведеної у 2012 році перевірки дотримання відповідачем вимог земельного законодавства, та зазначає, що з урахуванням вище вказаних документів, а також відзиву ДП "Житомирська ПМК вих №11 від 31.01.2013 у справі №11/5007/1387/12 (а.с. 215-217 у т. 2) та заяви представника БМПП "Сприяння" від 25.01.2013 у вищевказаній справі (а.с. 219 у т.2), суд прийшов до висновку що порушення відповідачем вимог земельного законодавства, внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок шляхом встановлення шлагбаума між земельними ділянками № 2 та № 3, тривало з 29.08.2012 по 16.01.2013.

Як зазначено в п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме:

- акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства;

- протокол про адміністративне правопорушення;

- припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства);

- акт обстеження земельної ділянки.

Оскільки підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, бо тільки вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав, а за результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства згідно акту від 29.08.2012 № 05040 державний інспектор не встановив, що позивачу була завдана шкода земельним ресурсам унаслідок господарської та іншої діяльності відповідача, що є обов'язком інспектора при виявленні такої згідно з п. 4.3 Порядку, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 10765,89 грн збитків за порушення ним земельного законодавства у зв'язку з самовільним зайняттям земельної ділянки.

Оскільки належними та допустимими доказами у справі підтверджено самовільне зайняття відповідачем земельних ділянок з 29.08.2012, то вимоги про стягнення понесених збитків у зв'язку зі сплатою орендної плати, з урахуванням сплачених штрафних санкцій, а також земельного податку, згідно з розрахунком позивача за період до цієї дати, є безпідставними.

За період утримання самовільно захоплених відповідачем земельних ділянок № 2 та № 3, позивач нарахував до стягнення з відповідача суму збитків, понесених у зв'язку зі сплатою орендних платежів за землі, що ним не використовувалась, за період з серпня 2012 по січень 2013 років у розмірі 28427,72 грн, а саме згідно з розрахунком позивача (а. с. 51 у т. 2) ним сплачено: 06.08.2012 - 54,71 грн, 20.08.2012 - 54,71 грн, 15.10.2012 - 221,85 грн, 31.10.2012 - 28096,45 грн.

Однак доказів сплати орендної плати у вище вказаному розмірі позивачем до суду надано не було.

Також позивачем у наданому суду розрахунку сплати орендної плати не обґрунтовано належними доказами та не доведено, що зазначені ним суми підтверджують оплату орендної плати саме за самовільно зайняті відповідачем земельні ділянки № 3 (площею 0,1575 га) та частково № 2 (площею 0,0548 га), а не за орендовану земельну ділянку № 1 (площею 0,4229 га), що свідчить про недоведеність позивачем позовних вимог в частині стягнення збитків як відшкодування за сплачені кошти в рахунок оренди самовільно зайнятих відповідачем земельних ділянок.

Відмовляючи у стягненні вище зазначених збитків, судом також враховано лист позивача від 23.04.2012 вих. № 21/01, адресований заступнику начальника державної податкової інспекції у м. Житомирі ОСОБА_12М (а. с. 140 у т. 1) "Про надання пояснень щодо нарахування орендної плати за земельні ділянки" за яким позивач повідомляє про те, що до вересня 2011 року орендна плата за земельні ділянки № 1 - 3 ним сплачувалась сумлінно, вчасно і в повному обсязі, однак з вересня 2011 року, у зв'язку з блокуванням відповідачем доступу до самовільно зайнятих ним земельних ділянок № 2 та № 3, у позивача відсутні кошти для своєчасної сплати орендної плати.

Вказаний лист не спростовує того факту, що внесенні позивачем на оплату оренди проплати після вересня 2011 року могли покривати лише видатки по оренді земельних ділянок, що перебували в користуванні позивача, тоді як самовільно зайняті відповідачем земельні ділянки № 2 та № 3 могли залишатись неоплаченими позивачем у зв'язку з відсутністю доступу до їх використання за призначенням. Доказів зворотного суду не надано.

За вказаних мотивів суд також вважає безпідставними доводи позивача про необхідність відшкодування відповідачем сум штрафних санкцій у розмірі 17161,18 грн, сплачених позивачем фіскальним органам за борги, що виникли у зв'язку з несвоєчасною сплатою орендної плати за орендовані у Житомирської міської ради землі.

Окрім того, суд вбачає необґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 2222,33 грн компенсації по сплаті податку за землю, що на праві постійного користування перебуває у володінні позивача, оскільки актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 29.08.2012 № 05040 встановлено протиправні дії відповідача лише щодо самовільного захоплення орендованих позивачем земельних ділянок № 3 та частково № 2 загальною площею 0,1823 га, а не земельної ділянки площею 0,4351 га. Звідси вимога позивача про стягнення на його користь 2222,33 грн збитків є безпідставною та такою, що не підтверджена документально.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази та зроблені господарським судом в процесі розгляду справи висновки, суд зазначає, що оскільки позивачем не доведено обґрунтованість заявлених ним позовних вимог, у задоволенні позову суд відмовляє.

Судовий збір у відповідності до ст. 49 ГПК України покладається на позивача.

Враховуючи, що відповідач у своєму клопотанні від 17.03.2016 (а. с. 173 у т. 1) стверджує про пропуск позивачем строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки підставою відмови у позові є необґрунтованість позовних вимог, приписи щодо позовної давності, в даному випадку, не впливають на результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 12.04.16

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам