УХВАЛА

11.04.2016Справа № 910/6402/16

За заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

до 1. Приватного виробничого підприємства «Сіріус»

2. Приватного акціонерного товариства «Сіріус-Буд»

про вжиття запобіжних заходів

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»: Бабій В.В.

Від Приватного виробничого підприємства «Сіріус»:Діденко Ю.О.

Від Приватного акціонерного товариства «Сіріус-Буд»: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва через відділ діловодства надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Приватного виробничого підприємства «Сіріус», Приватного акціонерного товариства «Сіріус-Буд» про вжиття запобіжних заходів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.16. суд дійшов висновку про необхідність повідомити про дату, час та місце розгляду заяви Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Приватне виробниче підприємство «Сіріус», Приватне акціонерне товариство «Сіріус-Буд» та призначив розгляд заяви на 11.04.16.

11.04.16. через відділ діловодства суду від Приватного виробничого підприємства «Сіріус» та Приватного акціонерного товариства «Сіріус-Буд» надійшли письмові заперечення на заяву про вжиття запобіжних заходів.

В судовому засіданні 11.04.16. представником Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» підтримано подану заяву.

Представник Приватного виробничого підприємства «Сіріус» в судовому засіданні 11.04.16. проти задоволення заяви заперечував.

Представник Приватного акціонерного товариства «Сіріус-Буд» в судове засідання 11.04.16. не з'явився.

Розглянувши подану Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» заяву про вжиття запобіжних заходів, суд дійшов висновку, що вказана заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

В своїй заяві заявник просить суд:

- накласти арешт на нерухоме майно - комплекс, який розташований за адресою: Черкаська область, Звенигородський район, с. Водяники, вул. Хмельницького Богдана (Леніна), б. 2-А, загальною площею 8 940,60 кв.м, що належить Приватному виробничому підприємству «Сіріус»;

- накласти арешт на нерухоме майно - нежитловий будинок, універмаг «Троєщина», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Драйзера Теодора, б. 21 (літера А), загальною площею 16 175,30 кв.м, що належить на праві власності Приватному акціонерному товариству «Сіріус-Буд».

Заяву обґрунтовано тим, що постановою Верховного суду України від 06.04.16. відмовлено в задоволенні позову Приватного виробничого підприємства «Сіріус» та Приватного акціонерного товариства «Сіріус-Буд» до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про:

- визнання припиненими правовідносини за Кредитним договором №К-2004187 укладеним 14 грудня 2010 року між Приватним виробничим підприємством "Сіріус" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та зобов'язання Приватного виробничого підприємства "Сіріус", які випливають з даного договору;

- визнання припиненими правовідносин за Договором кредитної лінії №ВКЛ-2004187-1 укладеним 14 грудня 2010 року між Приватним виробничим підприємством "Сіріус" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та зобов'язання Приватного виробничого підприємства "Сіріус", які випливають з даного договору;

- визнання припиненою іпотеки комплексу, який розташований за адресою: Черкаська обл., Звенигородський район, с. Водяники, вул. Хмельницького Богдана (Леніна), буд. 2-А, загальною площею 8 940,60 кв. м., згідно іпотечного договору №К-2004187/S-1, укладеного 14 грудня 2010 року між Приватним виробничим підприємством "Сіріус" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрованого в реєстрі за №2499 у зв'язку з припиненням основного зобов'язання;

- визнання припиненою іпотеки нежилого будинку, універмаг "Троєщина", який розташований за адресою: м. Київ, вул. Драйзера Теодора, буд. 21 (літера А), загальною площею 16 175,3 кв.м., згідно Іпотечного договору №К-2004187/S-2, укладеного 14 грудня 2010 року між Закритим акціонерним товариством "Сіріус" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В., зареєстрованого в реєстрі за №2497 у зв'язку з припиненням основного зобов'язання;

- визнання припиненою поруки Приватного акціонерного товариства "Сіріус-Буд" за договором поруки №П-2004187-1, укладеним 14 грудня 2010 року між Закритим акціонерним товариством "Сірус-Буд" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Сіріус-Буд") та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" у зв'язку з припиненням основного зобов'язання.

На думку заявника вказане є підставою для його звернення до суду з позовом про:

- звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: комплекс, який розташований за адресою: Черкаська область, Звенигородський район, с. Водяники, вул. Хмельницького Богдана (Леніна), б. 2-А, загальною площею 8 940,60 кв.м, що належить Приватному виробничому підприємству «Сіріус»;

- звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитловий будинок, універмаг «Троєщина», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Драйзера Теодора, б. 21 (літера А), загальною площею 16 175,30 кв.м, що належить на праві власності Приватному акціонерному товариству «Сіріус-Буд».

При цьому, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» вказує на те, що згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 52171679 від 27.01.16 та № 56799916 від 04.04.16 вбачається, що по нерухомому майну яке є предметом іпотеки згідно Іпотечного договору № К- 2004187/S-1, укладеного 14.12.2010 між ПрВП "Сіріус" та ПАТ "Дельта Банк", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В зареєстрованого в реєстрі за № 2499, а саме по комплексу, який розташований за адресою: Черкаська обл., Звенигородський район, с. Водяники, вул. Хмельницького Богдана (Леніна), буд. 2-А, загальною площею 8 940,60 кв. м, із реєстрів іпотек та заборон відчужень виключено записи про іпотеку та заборону відчуження вказаного предмета іпотеки. Відтак, на думку заявника, ПрВП "Сіріус" може в будь який час вільно розпорядитись іпотечним майном, а тому є всі підстави вважати, що існує реальна загроза порушення прав АТ «Дельта Банк» як іпотекодержателя.

Заявник вважає, що оскільки ПрВП "Сіріус" є засновником ПрАТ "Сіріус- Буд", існує ризик вжиття останнім заходів спрямованих на виключення із реєстру іпотек та заборон відчуження записів по іпотечному майну, а саме по нежилому будинку, універмаг "Троєщина", який розташований за адресою: м. Київ, вул. Драйзера Теодора, буд. 21 (літера А), загальною площею 16175,3 кв. м, який є предметом іпотеки згідно Іпотечного договору №К-2004187/S-2, укладеного 14.12.2010 між ЗАТ "Сіріус" та ПАТ "Дельта Банк", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим A.B., зареєстрованого в реєстрі за № 2497 та подальшого відчуження вказаного нерухомого майна.

Відповідно до ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття запобіжних заходів до подання позову.

Згідно із ст. 43-2 Господарського процесуального кодексу України, запобіжні заходи включають: витребування доказів; огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав; накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

Таким чином, запобіжні заходи забезпечують вимогу, яка ще не оформлена у вигляді позову, та надають додаткову гарантію збереження доказів чи запобігання порушення права.

Вирішуючи питання про необхідність вжиття запобіжних заходів, господарський суд повинен встановити підстави вжиття запобіжних заходів, а саме: обставини, які викликають у заявника побоювання, що подача потрібних для нього доказів стане згодом неможливою чи утрудненою; обставини, які підтверджують порушення прав заявника, або його уявлення про загрозу порушення цих прав та реальність такої загрози. При цьому заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

Заявник має подати докази, достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено.

Вказуючи на обставини, якими обґрунтовується необхідність вжиття запобіжних заходів, заявник повинен зазначити підстави вжиття запобіжних заходів, тобто обставини, які підтверджують порушення прав заявника або його уявлення про загрозу порушення цих прав і реальність такої загрози.

Як передбачено ч. 3 ст. 43-3 Господарського процесуального кодексу України після подання заявником позовної заяви запобіжні заходи діють як заходи забезпечення позову, тобто застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду та задоволення законних вимог позивача.

Отже, при вжитті запобіжних заходів суд повинен з'ясувати наявність зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Крім того, у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів заявника і особи, щодо якої просять вчинити запобіжні заходи; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і можливим предметом позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43 3 ГПК; імовірності настання обставин, зазначених у статті 43 1 ГПК; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб (п. 15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 17.10.12. «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності»).

Якщо в заяві про вжиття запобіжних заходів йдеться про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить особі, щодо якої просять вжити запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб, необхідно вказати, яке саме майно слід піддати арешту, кому воно належить і на яких правових підставах, у кого і за якою адресою воно знаходиться. (Правова позиція, що викладена в постанові Вищого господарського суду України від 06.08.13. у справі № 904/3457/13).

Щодо вимоги про накладення арешту на нерухоме майно - комплекс, який розташований за адресою: Черкаська область, Звенигородський район, с. Водяники, вул. Хмельницького Богдана (Леніна), б. 2-А, загальною площею 8 940,60 кв.м, що належить Приватному виробничому підприємству «Сіріус» з огляду на намір заявника подати позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: комплекс, який розташований за адресою: Черкаська область, Звенигородський район, с. Водяники, вул. Хмельницького Богдана (Леніна), б. 2-А, загальною площею 8 940,60 кв.м, що належить Приватному виробничому підприємству «Сіріус», суд відзначає, що приписами ч. 3 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що справи у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна.

При цьому, згідно з п. 20.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.11. № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», статтею 16 ГПК встановлено виключну підсудність справ господарському суду у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном; такі справи розглядаються за місцезнаходженням майна. Також за правилами статті 16 ГПК визначається підсудність справ у спорах про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, шляхом визнання права власності на це майно.

Заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 Господарського процесуального кодексу України.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття запобіжних заходів може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких запобіжних заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття запобіжних заходів (необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову) не може бути підставою для винесення ухвали про накладення запобіжних заходів.

При цьому, виключення записів про іпотеку та заборону відчуження предмета іпотеки з реєстрів іпотек та заборон відчужень не є підставою стверджувати, що власником майна таке оспорювань майно буде негайно реалізовано.

Крім того, щодо вимоги про накладення арешту на нерухоме майно - нежитловий будинок, універмаг «Троєщина», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Драйзера Теодора, б. 21 (літера А), загальною площею 16 175,30 кв.м, що належить на праві власності Приватному акціонерному товариству «Сіріус-Буд», суд відзначає, що позивачем не подано жодного доказу на підтвердження того, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, виключено записи про іпотеку та заборону відчуження нежитлового будинку універмагу «Троєщина», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Драйзера Теодора, б. 21 (літера А), загальною площею 16 175,30 кв.м.

Напротивагу твердженням заявника, Приватним виробничим підприємством «Сіріус» та Приватним акціонерним товариством «Сіріус-Буд» подано Інформаційно довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно таРеєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, з якої вбачається, що станом на 07.04.16. на нежитловий будинк універмагу «Троєщина», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Драйзера Теодора, б. 21 (літера А), загальною площею 16 175,30 кв.м наявна заборона на відчуження, за якою обтяжувачем є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

Отже, підстави викладені заявником в заяві про вжиття запобіжних заходів не є підставами в розумінні ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не доводять наявність фактичних обставин, які б обґрунтовували необхідність вжиття запобіжних заходів.

З огляду на все викладене вище в сукупності, суд встановив, що заявником не надано доказів порушення його прав чи існування загрози їх порушення, а також не підтверджено належними та допустимими доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування запобіжного заходу у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, а заява є такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 43-1, 43-2, 43-3, 43-4 та ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

У Х В А Л И В:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Суддя Т.М. Ващенко