РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016Справа №910/3354/16

За позовомКомунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"
До Громадської організації "Інформаційно-тренінговий центр громадських ініціатив"
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача
Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
Простягнення 1 601,80 грн.
Суддя Усатенко І.В.

Представники:

Від позивачаКовальчук В.М. - представник за довіреністю від 06.01.2016 № 155/1/0.3-54
Від відповідача не з'явився
Від третьої особи Костюк О.М. - представник за довіреністю від 04.01.2016 № 062/02/07-24

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 06.04.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" звернулася до суду з позовом про стягнення з Громадської організації "Інформаційно-тренінговий центр громадських ініціатив" 1,00 грн. заборгованості з орендної плати за договором від 17.05.2013 № 1157, 285,49 грн. компенсації витрат підприємства, 371,86 грн. компенсації витрат за користування земельною ділянкою, на якій розташовано об'єкт оренди, 131,65 грн. нарахованого за договором податку на додану вартість, 188,71 грн. пені, 67,74 грн. 3 % річних та 555,35 грн. інфляційних нарахувань за час прострочення.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/3354/16 від 01.03.2016, справу призначено до розгляду на 21.03.2016 та залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Ухвалою від 21.03.2016 розгляд справи було відкладено на 06.04.2016 у зв'язку з неявкою в засідання представника відповідача та неподанням витребуваних судом документів.

У судове засідання, призначене на 06.04.2016, відповідач уповноваженого представника не направив, про причини його неявки суд не сповістив, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи, а тому, зважаючи на обмеженість процесуальних строків вирішення спору, відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У ході розгляду спору по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити, посилаючись на порушення відповідачем обов'язку з своєчасного внесення орендної плати та інших, передбачених договором оренди платежів за час фактичного користування отриманого у найм майна.

Представник третьої особи підтримав правову позицію представника позивача, вказуючи на правомірність та обґрунтованість заявленого позову.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

17.05.2013 Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в якості орендодавця, Громадська організація "Інформаційно-тренінговий центр громадських ініціатив" в якості орендаря та Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" в якості балансоутримувача (за текстом договору - підприємство) уклали договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду.

Відповідно до п. 1.1 названого договору орендодавець на підставі рішення Київської ради від 22.09.2011 № 34/6250 та рішення Постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 19.02.2013 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, що знаходяться за адресою: м. Київ, просп. Лісовий, 39, літера "А" для виконання завдань Секретаріату спостережної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Об'єктом оренди згідно з п. 2.1 та п. 2.4 договору є нежитлові приміщення, загальною площею 18,80 кв.м., у тому числі, 1 поверх - 1,00 кв.м., 2 поверх - 17,80 кв.м. та належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація".

У п. 9.1 укладеного письмового правочину сторони погодили, що він є укладеним з моменту його підписання та діє з 17.05.2013 по 15.05.2016.

За користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розмір якої визначений за Методикою розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 № 34/6250 встановлено в сумі 1,00 грн. на рік (п. 3.1).

Згідно з п. 3.3, п. 3.5, п. 3.6 договору крім орендної плати орендар сплачує на рахунок підприємства, за яким майно закріплене на праві господарського відання чи оперативного управління (балансоутримувача), компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, яка за лютий 2013 року складає 67,81 грн. на місяць, та компенсацію витрат підприємства в сумі 52,06 грн. станом на той же місяць, а також податок на додану вартість.

За умовами п. 3.4 договору, розмір орендної плати на зазначених компенсаційних похідних платежів може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни вказаної вище Методики, відповідних цін та тарифів тощо.

Відповідно до п. 3.7 орендна плата та компенсаційні платежі з нарахованим на них податком на додану вартість сплачуються орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 5-го числа наступного місяця.

Долученим до матеріалів справи тристороннім актом приймання-передачі нерухомого майна підтверджується факт передачі 17.05.2013 від третьої особи та позивача відповідачу приміщення площею 18,8 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, проспект Лісовий, 39 А.

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю, за твердженням позивача, прострочення відповідача за вищевказаним договором в частині своєчасного внесення орендної плати, а саме: за період з травня 2013 року по жовтень 2013 року.

Як вказує позивач, у подальшому відповідач припинив користуватися приміщенням, проте не виконав умови договору, адже не повернув приміщення згідно з направленим йому на підписання актом приймання-передачі та не перерахував орендну плату в сумі 1,00 грн., 285,49 грн. компенсації витрат підприємства, 371,86 грн. компенсації витрат за користування земельною ділянкою, на якій розташовано об'єкт оренди, 131,65 грн. податку на додану вартість. Загальна сума заборгованості 790,00 грн.

Договір, за яким між позивачем і відповідачем виник спір, є договором оренди, тобто, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України.

Даний договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов'язань, а саме: майново-господарських зобов'язань згідно зі ст.ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України та, виходячи з приписів ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Аналогічні норми містяться в положеннях ст. 759 Цивільного кодексу України.

Як вказувалося вище, факт передачі приміщень, які є об'єктом договору, в орендне користування відповідачу підтверджується належними засобами доказування.

У ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 726 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктом 4.2 договору відповідач прийняв на себе обов'язок вносити орендні платежі (орендну плату, компенсацію витрат підприємства) своєчасно і в повному обсязі.

У заявленому позові Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" розраховує заборгованість відповідача за період фактичного користування приміщенням з 17.05.2013 по 30.10.2013, стверджуючи, що Громадська організація "Інформаційно-тренінговий центр громадських ініціатив" після жовтня 2013 року припинила його наймати.

Судом встановлено, що 06.11.2013 року позивач звернувся до відповідача з листом № 155/1/13-5245, в якому просив підписати акти приймання-передачі приміщень з доданням оформленого зі свого боку акту приймання-передачі. Проте, відповідь від відповідача не надійшла.

Дослідивши матеріали справи, що містять довідку Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" про нарахування і надходження орендних платежів за договором від 17.05.2013 № 1157, суд встановив, що за 2013 рік розмір орендної плати становить 1,00 грн., сума з компенсації витрат підприємства - 285,49 грн. за період з 17.05.2013 по 30.10.2013, сума компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди - 371,86 грн., сума податку на додану вартість - 131,65 грн., оплата за спірний період - 0,00 грн. Загальна сума заборгованості становить 790,00 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Станом на час розгляду справи відповідач, який належним чином та своєчасно повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, не подав суду фактичних даних, якими підтверджується відсутність заявленої до стягнення заборгованості, належне виконання грошових зобов'язань за договором або ж будь-яких інших доказів на спростування обставин, покладених позивачем в основу позову, а тому, враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги про стягнення 790,00 грн. заборгованості визнаються судом обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач також просив стягнути з відповідача 188,71 грн. договірної неустойки в вигляді пені, 67,74 грн. 3 % річних та 555,35 грн. інфляційної складової боргу.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями ст. 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У п.п. 6.2 договору від 17.05.2013 № 1157 сторони погодили, що за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь підприємства пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених платежів за кожен день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Зважаючи на доведеність факту прострочення відповідача у правовідносинах з позивачем за договором, з огляду на умови даного договору та враховуючи дію наведених приписів законодавства, заявлені вимоги видаються правомірними і обґрунтованими.

Відповідно до уточненого розрахунку суду, розмір пені, розрахованої в порядку ч. 6 ст. 231 та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України за 183 дня прострочення щомісячного грошового зобов'язання становить 52,35 грн. Згідно розрахунку суду розмір 3 % річних складає 58,16 грн., інфляційної складової боргу - 646,19 грн. розрахований за період з 06.06.2013 по 09.02.2016 (дата визначена позивачем) з урахуванням щомісячного збільшення суми основного зобов"язання.

Згідно перерахунку суду сума втрат від інфляції є більшою, ніж та, що заявлена позивачем до стягнення. Суд наділений повноваженнями виходити за межі позовних вимог, якщо про це є клопотання заінтересованої сторони. Позивач з відповідним клопотанням до суду не звертався. Сума втрат від інфляції підлягає стягненню у розмірі, визначеному позивачем.

З огляду на викладене, позовні вимоги задовольняються частково, а судові витрати у справі покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених вимог згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Громадської організації "Інформаційно-тренінговий центр громадських ініціатив" (03162, м. Київ, бульв. Ромена Ролана, 6/10, ідентифікаційний код 37922335) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-а, ідентифікаційний код 03366500) 790 (сімсот дев'яносто) грн. боргу, 52 (п'ятдесят дві) грн. 35 коп. пені, 555 (п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 35 коп. інфляційної складової боргу, 58 (п'ятдесят вісім) грн. 16 коп. 3 % річних та 1 255 (одну тисячу двісті п'ятдесят п'ять) грн. 45 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити повністю.

4. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.04.2016

Суддя І.В. Усатенко