ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2016 р.Справа № 922/589/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Пустоваловій І.С.

розглянувши справу

за позовом Керівник Харківської місцевої прокуратури № 1 Харківської області, м. Харків в інтересах держави в особі Регіональне відділення фонду державного майна України Харківській області, м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Верба ЛТД", м. Харків
про розірвання договору, стягнення коштів та звільнення приміщення
за участю представників:

прокуратури - ОСОБА_2, посвідчення №009651 від 15.10.2012

позивача - ОСОБА_3 за довіреністю №27 від 07.10.2015

відповідача - ОСОБА_4 Іяд, засновник

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2016 року до господарського суду Харківської області звернулася Харківська місцева прокуратура № 1 Харківської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду Державного Майна України Харківській області з позовом до ТОВ "Верба ЛТД", в якому просить суд :

- розірвати договір оренди №1335-Н від 26.11.2004, укладений між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Товариством з обмеженою відповідальністю Верба ЛТД,

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Верба ЛТД на користь регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області заборгованість з орендної плати за договором оренди №1335-Н від 26.11.2004 в сумі 12 790,34 грн., перерахувавши її на рахунок №0003 ГУДКСУ у Харківської області, МФО 851011, код ЄРДПОУ УДКСУ: 37999654, отримувач: УК Дзержинс/мХар Дзержинськ/22080200.

- зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю Верба ЛТД звільнити вбудоване нежитлове приміщення на першому поверсі двоповерхової прибудови літ. А1 - 2) дев'ятиповерхової будівлі гуртожитку № 6 площею 103,00 кв. м., які розташовані за адресою: м. Харків, пров. О. Яроша, 6-Б та передати його Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області.

Ухвалою суду від 02.03.2016 було порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 15.03.2016.

Відповідач звернувся до суду з клопотанням (вх. №8612 від 15.03.2016) про відкладення розгляду справи, для надання можливості врегулювання спору мирним шляхом. Також, відповідач, в своєму клопотанні вказує, що ним було погашено суму заборгованості по орендній платі за договором №1335-Н від 26.11.2004.

Прокурор та представник позивача проти відкладення розгляду справи не заперечували.

Ухвалою суду від 15 березня 2016 року розгляд справи було відкладено на 29 березня 2016 року.

Прокурор надав пояснення по справі (вх. №10257 від 28.03.2016) відповідно до яких позов підтримує з урахуванням погашення відповідачем заборгованості.

Позивач також, надав суду пояснення по справі (вх. №10341 від 29.03.2016) відповідно до яких позов прокурора підтримує та підтверджує факт погашення відповідачем заборгованості з орендної плати та сплату штрафних санкцій в повному обсязі.

Вказані пояснення долучені судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні, яке розпочалося 29 березня 2016 року було оголошено перерви до 05 квітня 2016 року та до 08 квітня 2016 року.

06 квітня 2016 року позивачем надані до суду додаткові докази по справі (вх. №11352 від 06.04.2016), а саме, копії попереджень №16-3300 від 21.07.2015 та №16-4070 від 10.09.2016.

Вказане клопотання з доданими до нього копіями долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, в судові засідання з'являлися повноважні представники сторін, та третьої особи які надавали письмові пояснення та заперечення, докази на підтвердження власних правових позицій, внаслідок чого справа може бути розглянута за результатами повного та всебічного розгляду спору.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

26.11.2004 р. РВ ФДМУ по Харківській області (орендодавець) було укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «Верба ЛТД» (орендар) договір оренди № 1335-Н, відповідно до якого орендодавцем було передано орендарю в строкове платне користування вбудоване нежитлове приміщення на 1-ому поверсі двоповерхової прибудови (літ. «А-1 - 2) 9-ти поверхової будівлі гуртожитку № 6, загальною площею 103 кв. м., розміщене за адресою: м. Харків, провул. О. Яроша, 6- Б, що знаходяться на балансі Харківської національної академії міського господарства.

Мета оренди була визначена Розділом 1 договору оренди від 26.11.2004 р. № 1335-Н (з урахуванням додаткової угоди від 23.09.2013 р. № 7): для розміщення кафе, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи.

Згідно із додатковою угодою № 7 від 23.09.201З до договору № 1335-Н та розрахунку плати за оренду вартість майна визначена згідно з незалежною оцінкою та станом на 14.02.2012 становить 361 200,00 грн., загальна площа наданих в оренду нежитлових приміщень складає 103,00 кв.м.

Пунктом 10.1 договору встановлено, що його укладено строком на 11 місяців до 30.11.2004 р. Відповідно до умов додаткових угод № № 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10 строк дії договору продовжено до 20.12.2016 р.

Згідно п. 3.3 вищезгаданого договору (з урахуванням додаткової угоди № 11 від 24.07.2014 р.) орендна плата перераховується Оредарем до Державного Бюджету та Балансоутримувачу щомісячно, до 12 числа місяця, наступного за звітнім, відповідно до вимог діючої Методики, у співвідношенні:

- безпосередньо до Державного бюджету на рахунки, визначені фінансовими

органами - у розмірі 50%;

- на рахунок, визначений Балансоутримувачем - у розмірі 50%.

Відповідно до п. 3.5 цього договору (з урахуванням додаткової угоди № 11 від

24.07.2014 р.) орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до Державного бюджет) та Балансоутримувачу у визначеному п. 3.3. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п. 5.2 договору Орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, а також всі податки і збори, передбачені законодавством України. А також п. 5.2 договору (з урахуванням додаткової угоди №. 11 від 24.07.2014 р.) передбачено, що у разі несвоєчасного перерахування орендної плати або перерахування її не в повному обсязі орендар зобов'язаний сплачувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідач взяв на себе зобов'язання своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (п. 5.2. договору).

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші обов'язки, тобто у Відповідача виникло зазначене зобов'язання саме із договору оренди від 26.11.2004 р. № 1335-Н.

Прокурор в своїй позовній заяві вказав, що обов'язки, передбачені зазначеним договором, зокрема п. 3.3 та п. 5.2, Орендар не виконував в повному обсязі, орендну плату сплачував несвоєчасно, внаслідок чого за період з березня 2015 року по грудень 2015 року утворилась заборгованість з орендної плати перед орендодавцем у сумі 12 790,34 грн., що порушує економічні інтереси держави та столо підставою для звернення до суду з позовною заявою.

Предметом спору є стягнення на користь РВ ФДМУ по Харківській області заборгованості за договором оренди від 26.11.2004 р. № 1335-Н з орендної плати у розмірі 12 790,34 грн., розірвання зазначеного договору оренди, зобов'язання звільнити приміщення.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем повністю погашена заборгованість з орендної плати в сумі 12 790,34 грн. (платіжні квитанції: від 14.03.2016 р. № 441410035 на суму 4900,00 грн., від 15.03.2016р № 441510023 на суму 7890,34 грн.) а також, квитанцією від 15.03.2016р. № 441510025 на суму 1395,54 грн. додатково відповідачем сплачено суму пені, яка нарахована позивачем згідно договору, але не є предметом спору за позовом прокурора.

Тобто, відповідачем по вищевказаному договору оренди за період з березня 2015року по грудень 2015р. заборгованість з орендної плати сплачена в повному обсязі.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що після звернення прокурора з позовом до господарського суду, відповідачем було сплачено заборгованість з орендної плати, провадження по справі в частині стягнення 12790,34 грн. заборгованості слід припинити у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Розглянувши позовні вимоги в частині розірвання договору та звільнення приміщень, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. З ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

В обґрунтування своїх вимог, прокурор посилається на те, що згідно п. 10.3 договору №1335-Н від 26.11.2004 договір може бути розірвано в односторонньому порядку у випадку порушення орендарем зобов'язань в частині несплати орендних платежів упродовж 3 місяців та на порушення відповідачем п.5.2 договору, відповідно до якого Орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, а також всі податки і збори, передбачені законодавством України.

Суд не може погодитись з таким твердженням прокурора, оскільки п. 3.2 спірного договору сторонами було встановлено, що орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог в цій частині посилаючись на те, що Орендодавцем не надавалися Орендарю розрахунки орендної плати з урахуванням коригування на індекс інфляції, у зв'язку з чим, відповідач не був повідомлений який саме розмір орендної плати він повинен був перераховувати.

Враховуючи щомісячну зміну індексу інфляції, та те, що згідно умов договору розмір орендної плати залежить від останнього, орендодавець повинен був здійснювати коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції та повідомляти орендатора про суму, яку той повинен був сплачувати.

В матеріалах справи відсутні докази направлення або вручення відповідачу розрахунків розміру орендної плати, яку повинен був сплачувати відповідач, здійснені з урахуванням вимог п. 3.2 договору, відсутні докази виставлення відповідачу рахунків на оплату.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що виникненню прострочення заборгованості сприяла також й бездіяльність самого орендодавця.

Копії попереджень №16-3300 від 21.07.2015 та № 16-4070 від 10.09.2015, які були надані позивачем суд не приймає в якості належних доказів оскільки, позивачем не надано будь яких доказів отримання їх відповідачем або доказів направлення цих попереджень на адресу відповідача.

Крім того, згідно вимог ст. 782 Цивільного кодексу України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Таким чином, законом орендодавцю надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час, і встановлене цією нормою право не може бути обмежене.

Частиною третьою статті 651 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Позивач на підставі статті 782 ЦК України не відмовився від договору, надіславши орендатору лист-вимогу про розірвання договору, доказів звернення позивача з вимогою про розірвання договору згідно п. 10.3 договору №1335-Н від 26.11.2004 суду надано не було, договір є діючим, а заборгованість з орендної плати погашена відповідачем в повному обсязі.

За таких обставин, суд враховуючи викладене вище, не вбачає підстав для задоволення позову в частині розірвання договору оренди №1335-Н від 26.11.2004 та зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю Верба ЛТД звільнити приміщення та передати його Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 77, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Провадження по справі в частині стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди №1335-Н від 26.11.2004 в сумі 12 790,34 грн. припинити.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Верба ЛТД» (61018, АДРЕСА_1, ) судовий збір у сумі 4134,00 грн. за такими реквізитами: прокуратура Харківської області, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, код 820172, рахунок 7171, код класифікації видатків бюджету - 2800

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.04.2016 р.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Суддя ОСОБА_1

(справа №922/589/16)