ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 рокуСправа № 912/4668/15
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Змеула О.А. розглянув у судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 20 080,00 грн,

представники сторін участі в засіданні не брали.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовною заявою від 25.11.2015, яка містить вимогу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованості з орендної плати в розмірі 10 000,00 грн та 10 080,00 грн заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою від 02.12.2015 господарським судом у складі судді Тимошевської В.В. вказану позовну заяву прийнято до розгляду і порушено провадження у справі № 912/4668/15.

Ухвалою господарського суду від 24.12.2015 розгляд справи відкладено на 14.01.2016, зобов'язано сторони подати докази необхідні для розгляду спору.

Судове засідання призначене на 14.01.2016 у даній справі не відбулося у зв'язку з тимчоасовою непрацездатністю судді Тимошевської В.В., про що сторін повідомлено телефонограмами, які містяться в матеріалах справи.

Ухвалою господарського суду від 22.01.2016 справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.02.2016 о 16:00 год.

Ухвалою господарського суду від 01.02.2016 продовжено строк розгляду спору у справі на п'ятнадцять днів; розгляд справи відкладено на 15.02.2016 о 15:00 год.

У зв'язку з тим, що у даній справі необхідно вчинити процесуальні дії, а суддя Тимошевська В.В., у провадженні якої перебувала справа, не може здійснювати правосуддя у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, то виникла необхідність здійснити повторний розподіл справи.

За результатами повторного автоматичного розподілу справу призначено судді господарського суду Змеулу О.А.

Ухвалою господарського суду від 15.02.2016 розгляд справи відкладено на 15.03.2016 об 11:00 год., зобов'язано сторони подати докази необхідні для розгляду справи.

Позивач витребувані ухвалою суду від 15.02.2016 документи подав не в повному обсязі.

14.03.2016 позивач засобами електронного зв'язку надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому повідомив про підтримання позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач вимоги ухвали господарського суду від 15.02.2016 не виконав, витребувані судом документи не подав, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Ухвалою господарського суду від 15.03.2016 відкладено розгляд справи на 08.04.2016 о 10:00 год., зобов'язано сторони подати докази необхідні для розгляду справи.

04.04.2016 до господарського суду через підприємство зв'язку надійшло клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, у якому позивач просить забезпечити проведення судового засідання з розгляду даної справи в режимі відеоконференції; найближчий суд, до якого може прибути його уповноважений представник для участі у судових засіданнях в режимі відеоконференції, знаходиться за адресою: Київський апеляційний господарський суд, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1.

Ухвалою господарського суду від 04.04.2016 у проведенні судового засідання у справі № 912/4668/15, призначеного на 08.04.2016 о 10:00 год., у режимі відеоконференції відмовлено з тих підстав, що клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 подано до господарського суду Кіровоградської області 04.04.2016, про що свідчить вхідний штемпель, а розгляд даної справи призначено на 08.04.2016.

Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, просить у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що

договір в порушення вимог законодавства нотаріально не посвідчений та не зареєстрований, тому є нікчемним, оскільки його недійсність прямо встановлена законом;

відсутні докази на підтвердження передачі у користування автомийки та станції технічного обслуговування, доданий до позову акт здачі-прийняття є доказом повернення позивачу автомийки та станції технічного обслуговування;

позивач не зазначає період, за який сформувалася заборгованість з орендної плати;

відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують неповний розрахунок за користування об'єктом оренди, а також передання в оренду майна, яке пошкоджено з вини відповідача;

з акта здачі-приймання автомийки та станції технічного обслуговування від 17.05.2013 не вбачається ким та коли спричинені недоліки та вартість майна;

позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 10080,00 грн матеріальної шкоди лише 25.11.2015 через 2 роки, 6 місяців та 8 днів, нормами ст. 786 Цивільного кодексу України встановлюється спеціальна позовна давність в один рік стосовно таких позовних вимог, просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності, відмовивши позивачу у задоволенні позову у цій частині;

як слідує з договору, його укладено ОСОБА_1 як фізичною особою у розумінні глави 4 ЦК України, проте до суду звернувся ОСОБА_1 як суб'єкт підприємницької діяльності в розумінні глави 5 ЦК України.

Позивач заперечив проти обставин зазначених у відзиві відповідача, посилаючись на те, що

дія договору закінчилась 30.12.2014 в 00 год. 00 хв., у договорі чітко прописано, що договір діє до 31.12.2014, а не по 31.12.2014;

враховуючи ст. 253 ЦК України, договір підписаний 30.12.2011, договір оренди автомийки та станції технічного обслуговування від 30.12.2011 укладений менше ніж на три роки;

17.05.2013 між позивачем і відповідачем підписаний Акт здачі-приймання автомийки та станції технічного обслуговування в порядку п. 7.1 договору, що свідчить про дострокове припинення договору;

застосування до договору ст. 220 Цивільного кодексу України (правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору та ч. 3 ст. 640 ЦК України (форма договору) є помилковим та суперечить законодавству;

ФОП ОСОБА_1 не був проти нотаріального посвідчення договору, однак на прохання ФОП ОСОБА_2, який послався на скрутне матеріальне становище, сторони не посвідчували договір нотаріально.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази, господарським судом встановлено нижченаведені обставини.

30 грудня 2011 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) укладено договір оренди автомийки та станції технічного обслуговування.

За умовами договору орендодавець, зобов'язується передати орендарю в строкове платне користування нежитлове приміщення автомийки, загальною площею 38,5 кв.м., а також нежитлове приміщення станції технічного обслуговування загальною площею 37,9 кв.м., та прилеглу територію, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (далі - об'єкт оренди), а також обладнання та майно (далі - орендоване майно), що знаходиться в об'єкті оренди, а орендар зобов'язується прийняти це майно, своєчасно сплачувати оренду плату та після припинення цього договору повернути орендоване майно орендодавцеві в належному стані.

Орендар за користування об'єктом оренди сплачує орендну плату.

Відповідно до пункту 3.1. договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцеві орендну плату в розмірі встановленому по місяцям поточного року не пізніше останнього дня звітного місяця, а саме: січень - 2000,00 грн; лютий - 2000,00 грн; березень - 2000,00 грн; квітень - 3000,00 грн; травень - 3000,00 грн; червень - 3000,00 грн; липень - 3000,00 грн; серпень - 3000,00 грн; вересень - 3000,00 грн; жовтень - 3000,00 грн; листопад - 2000,00 грн; грудень - 2000,00 грн.

Крім того, орендар зобов'язаний сплачувати у встановлені чинним законодавством України строки, платежі за послуги з обслуговування приміщення (тепло-, водопостачання, електроенергію та ін.

Згідно пункту 2.1.7. договору орендар несе повну матеріальну відповідальність за збереження і цілісність об'єкту оренди та орендованого майна.

Передача об'єкта оренди оформлюється актом прийняття-передачі автомийки та станції технічного обслуговування із зазначенням технічного стану об'єкта оренди, наявного обладнання, інвентаря та іншого майна, що належить орендодавцю і передається разом з об'єктом оренди.

Об'єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання акта приймання-передачі автомийки та станції технічного обслуговування.

Договір вступає в силу з дня підписання і діє до 31.12.2014. Якщо за 3 місяці до спливу строку оренди жодна з сторін письмово не заявила про небажання продовжувати договір, договір вважається продовженим на тих самих умовах і на той самий строк (п.8.).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014 та до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (пп.9.1. п.9).

Договір підписано сторонами, скріплено печаткою фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (а.с.13-14).

Факт передачі орендодавцем будівлі автомойки, станції технічного обслуговування та майна орендарю в користування засвідчено актом прийому-передачі від 31.12.2011, що також скріплений печаткою фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (а.с. 137).

Відповідно до п.1.3 об'єкт оренди надається для використання орендарем у підприємницькій діяльності.

Необхідно виходити з того, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є фізичними особами - підприємцями, майно що є предметом договору оренди, використовувалося ними у своїй підприємницькій діяльності.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди та регулюється, зокрема, главою 58 Цивільного кодексу України, параграфом 5 глави 30 Господарського кодексу України.

Позивач посилається на те, що відповідачем своєчасно не сплачувалася орендна плата, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 10000,00 грн за період з січня 2013 року по травень 2013 року, а також завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 10080,00 грн внаслідок пошкодження майна.

За твердженнями позивача, після підписання договору, тобто набрання ним законної сили, орендар використовував за цільовим призначенням орендоване майно, своєчасно сплачував орендну плату за перші місяці. З часом, відповідач свої зобов'язання за договором в повному обсязі виконувати перестав, внаслідок чого утворилась заборгованість по орендній платі, яка становить 10000,00 грн.

17.05.2013 між позивачем та відповідачем підписаний та скріплений печатками акт здачі-приймання автомийки та станції технічного обслуговування в порядку п.7.1 договору. Крім того, за час користування орендованим майном та об'єктом оренди відповідач своїми діями та своєю господарською діяльністю завдав позивачу матеріальну шкоду, яка виявилась у пошкоджені орендованого майна, а саме: столи пластикові круглі для бару - 4 шт. розламані повністю (вартість 2200 грн); батареї - 5 шт. понівечені та непридатні для використання (вартість 650 грн); труби - 5 шт. понівечені, розтрощені та непридатні для використання (вартість 1230 грн); електричний котел - 1 шт. розламаний та непридатний до використання (вартість 6000 грн). Загальна сума завданої матеріальної шкоди (збитків) складає 10 080,00 грн.

При цьому, акт здачі-приймання майна від 17.05.2013, на який позивач посилається як на доказ, що підтверджує заподіяння збитків/шкоди, не містить відомостей щодо виявлених під час повернення майна пошкоджень (чи інше) електричного котла. Крім того, наведений позивачем у акті про завдання матеріальних збитків від 18.05.2013 розрахунок має помилки, а саме - зазначено про пошкодження батарей в кількості 4 штук балансовою вартістю 130 грн за штуку, тоді як розмір збитків визначено в сумі 650 грн (4 шт. х 130грн = 520 грн). Також в акті про завдання матеріальних збитків зазначено про відсутність пластикових столів, тоді як акт здачі-приймання майна фіксує пошкодження столів - "без ножек", містять інші розбіжності між актами.

Згідно пояснень позивача у акті від 18.05.2013 про заявлення матеріальних збитків під час користування автомийкою та станцією технічного обслуговування на підставі договору у п. 2 "Батареї опалення у кількості ..." допущена описка: замість 5 шт. помилково зазначено 4 шт. Електричний котел (саморобний) придбаний на вторинному ринку у ПП "АльфаКонтакт" за 6804,00 грн, про що свідчить відповідна видаткова накладна № РН-0000003 від 01.11.2011. На підставі вказаної накладної, електричний котел взятий на баланс ФОП ОСОБА_1 і почалося нарахування амортизаційних витрат за кожен місяць експлуатації. Під час приймання автомийки, даний котел відсутній, про що складений відповідний акт, тому позивач вважає котел втраченим з вини орендаря - ФОП ОСОБА_2

Також позивач звертає увагу на те, що договір оренди укладений з додержанням всіх вимог законодавства, фактична дія договору не перевищувала 3 роки, пролонгації договору не було, тому договір не підлягав нотаріальному посвідченню, визначеному ч. 2 ст. 793 Цивільного кодексу України та державній реєстрації, передбаченій ст. 794 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Нормами ст. 251 Цивільного кодексу України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього місяця строку.

Як слідує із змісту договору оренди автомийки та станції технічного обслуговування від 30.12.2011, сторони узгодили строк дії договору з моменту його підписання і до 31.12.2014, тобто визначили конкретну календарну дату закінчення строку дії договору - 31.12.2014.

Отже, за умовами зазначеного договору оренди цей договір мав діяти з 30.12.2011 і до 31.12.2014. Останнім днем строку дії договору є 30.12.2014. Позивач помилково вважає, що договір укладався на менший строк ніж три роки. Необхідно виходити з того, що календарний рік починається 1 січня року, а спливає 31 грудня цього ж року, тобто не того самого числа (1 січня) коли календарний рік розпочався.

Таким чином, при підписанні договору сторонами тривалість його дії передбачено протягом трьох років.

Відповідно до п. 4 ст. 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Частиною 3 ст. 640 Цивільного кодексу України встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Згідно з п. 2 ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

На момент підписання сторонами договору оренди 30.12.2011 відповідно до ч. 1 ст. 794 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж три роки, підлягав державній реєстрації.

Вiдповiдно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Сторонами не дотримано вимог чинного законодавства в частині нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору, що тягне за собою його нікчемність, яка прямо випливає із закону.

За таких обставин, договір оренди від 30.12.2011, що укладений між сторонами, строк найму нерухомого майна якого складає три роки, не посвідчений нотаріально, відповідно до вимог ст. 793 ЦК України, є нікчемним, тобто таким, що не має юридичної сили з моменту його укладення. Обидві сторони не вживали заходів до посвідчення договору оренди майна нотаріально, а тому вважаються такими, що не дотримали вимог щодо нотаріального посвідчення договору.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 10000,00 грн, що ґрунтуються на нікчемному договорі оренди від 30.12.2011, що не має юридичної сили з моменту його укладення, є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст.765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до чинного законодавства України передача об'єкта в оренду може підтверджуватися виключно актом приймання-передачі або аналогічним йому документом, жодні інші докази не можуть відповідати вимозі ст.33 ГПК України щодо належності.

У матеріалах справи міститься акт здачі-приймання автомийки та станції технічного обслуговування від 17.05.2013, підписаний сторонами та скріплений їх печатками, із якого слідує, що орендар передав, а орендодавець прийняв нежитлове приміщення, будівлю автомийки з майстернею, а також обладнання та майно, зазначене у акті. Складений акт містить також перелік виявлених недоліків, а саме: "1) ями не почищені; 2) батареї, труби - 5 розрізів; 3) стіл пластиковий круглий барний без ніжок - 4 шт." Стосовно саморобного електричного котла у цьому акті відсутні будь-які відомості, зокрема й те, що котел розламаний, на що позивач посилається у позовній заяві.

Отже, позивачем документально не підтверджено, за яких обставин і коли саме, якій особі (представнику позивача) відповідач повернув розламаний електричний котел.

Поданий позивачем акт від 18.05.2013, тобто датований наступного дня, про завдання матеріальних збитків ФОП ОСОБА_1 під час користування ФОП ОСОБА_2 автомийкою та станцією технічного обслуговування, складений ФОП ОСОБА_1, його представником ОСОБА_3 та бухгалтером ОСОБА_4, на який позивач посилається як на доказ, що підтверджує заподіяння збитків/шкоди, не містить підпису іншої сторони - ФОП ОСОБА_2, тобто акт складений в односторонньому порядку самим позивачем.

Позивач не подав до справи акта огляду майна на предмет його цілісності або виявлення недоліків та оцінки майна за станом на дату його повернення відповідачем, що міг бути складений експертом, суб'єктом оціночної діяльності, тобто іншою сторонньою особою.

Отже, позивач не довів, що відповідач вчинив дії, які свідчать про визнання відповідачем завданої матеріальної шкоди (збитків) на суму 10080,00 грн.

Крім того, відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено про застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення 10 080,00 грн з відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що пошкодження майна зазначене у акті здачі-приймання автомийки та станції технічного обслуговування від 17.05.2913 виявлені на дату підписання акта, тобто 17.05.2013, а позивач звернувся до суду з такою вимогою лише 25.11.2015, тобто через два роки, шість місяців та вісім днів.

Статтями 256-257 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а для окремих видів вимог законом може встановлюватись спеціальна позовна давність (ст. 257, п.1 ст. 258 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 786 Цивільного кодексу України (позовна давність, що застосовується до вимог, які випливають із договору найму) до вимог про відшкодування збитків у зв'язку з пошкодженням речі, яка була передана у користування наймачеві, а також до вимог про відшкодування витрат на поліпшення речі застосовується позовна давність в один рік; перебіг позовної давності щодо вимог наймодавця починається з моменту повернення речі наймачем, а щодо вимог наймача - з моменту припинення договору найму.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У даному випадку відповідач повернув майно позивачу 17.05.2013, а перебіг позовної давності щодо вимог наймодавця починається з моменту повернення речі наймачем, тобто з 17.05.2013. Оскільки до вимог про відшкодування збитків у зв'язку з пошкодженням речі, яка була передана у користування наймачеві, а також до вимог про відшкодування витрат на поліпшення речі застосовується позовна давність в один рік, то строк позовної давності для стягнення заборгованості з матеріальної шкоди (збитків) сплив 17.05.2013. Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, датованою 25.11.2015, тобто зі значним пропуском строку позовної даності за вимогою про відшкодування збитків у зв'язку з пошкодженням речі.

За таких обставин, виходячи із вищенаведеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору в розмірі 1218,00 грн покладаються на позивача.

У засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись статтями 44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повне рішення складено 13.04.2016

Суддя О.А. Змеул