ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016 справа № 905/662/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за дов. № 14-182 від 15.07.2014,
від відповідача:не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково- виробниче об'єднання "Інкор і Ко", м. Маріуполь Донецької області,
на рішення господарського суду Донецької області
від16.07.2015
по справі№905/662/15 (ОСОБА_5)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Інкор і Ко", м. Маріуполь Донецької області,
простягнення 12 527, 05 грн.

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі ПАТ «НАК «Нафтогаз України», Постачальник), м. Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інкор і Ко» (далі ТОВ «НВП «Інкор і Ко», Покупець), м. Маріуполь Донецької області, про стягнення основного боргу в розмірі 7 281, 76 грн., пені в сумі 1 627, 99 грн., 3 % річних у розмірі 112, 79 грн. та інфляційних втрат у сумі 3 504, 51 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 16.07.2015 у справі № 905/662/15 позовні вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» задоволено частково та стягнуто з ТОВ «НВП «Інкор і Ко» основний борг у розмірі 7 281, 76 грн., пеню в сумі 1 627, 99 грн., 3 % річних у розмірі 112, 79 грн., інфляційні втрати в сумі 2 616, 53 грн. та судовий збір у розмірі 1 697, 47 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Зокрема, заявник апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції були неправильно застосовані норми як матеріального, так і процесуального права, а також неповно зясовані обставини, що мають значення для справи. Апелянт вважає, що грошове зобовязання ТОВ «НВО «Інкор і Ко» за спірним Договором є припиненим належним виконанням, у звязку з чим вважає, що заборгованість за спріним Договором відсутня; інфляційні втрати розраховані позивачем невірно, оскільки ним враховані проміжки часу менші за місяць.

В апеляційній скарзі викладені й інші доводи, які на думку відповідача є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Представник позивача у судовому засіданні просить апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення місцевого господарського суду частково скасувати та припинити провадження в частині стягнення основного боргу в розмірі 7 281, 76 грн. В іншій частині просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за його відсутності, з чим погодився представник позивача.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст. 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд,

В С Т А Н О В И В :

Між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «НВО «Інкор і Ко» 27.01.2014 був укладений Договір купівлі-продажу природного газу № 2444/14-КП-6 (далі Договір), відповідно до якого Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі газ) на умовах цього договору (а. с. 15-20).

Відповідно до п. 1.2 Договору газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими субєктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

У п. 3.3 Договору сторони погодили, що приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов`язується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами (п. 3.4 Договору).

Згідно з п. 5.2 Договору ціна за 1 000 м3 газу становить 4 154, 71 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця (включно), наступного за місяцем поставки газу.

У разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору Сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Покупця, погашає вимоги Продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу, визначеного Покупцем:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати Продавця, повязані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

3) у третю чергу погашається основна сума боргу (п. 6.4 Договору).

Як встановлено у п. 7.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором.

За п. 7.2 Договору у разі невиконання Покупцем умов п. 6.1 Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів за умови їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем п. 6.1 Договору він у безспірному порядку зобов`язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між Сторонами з 01 січня 2014 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (розділ 11 Договору).

Пізніше сторони уклали низку Додаткових угод до Договору, якими вносили зміни до п. 5.2 Договору: за Додатковою угодою № 1 до Договору від 22.04.2014 ціна 1 000 м3 природного газу з 01.04.2014 становить 5 264, 88 грн. (а. с. 21), за Додатковою угодою № 2 до Договору від 25.05.2014 ціна 1 000 м3 природного газу з 01.05.2014 становить 6 208, 18 грн. (а. с. 22), за Додатковою угодою № 3 до Договору від 12.06.2014 ціна 1 000 м3 природного газу з 01.06.2014 становить 6 222, 22 грн. (а. с. 23), за Додатковою угодою № 4 до Договору від 30.09.2014 ціна 1 000 м3 природного газу з 01.09.2014 становить 6 405, 82 грн. (а. с. 24), за Додатковою угодою № 5 до Договору від 07.11.2014 ціна 1 000 м3 природного газу з 01.11.2014 становить 6 682, 44 грн. (а. с. 25), за Додатковою угодою № 6 до Договору від 04.12.2014 ціна 1 000 м3 природного газу з 01.12.2014 становить 7 661, 64 грн. (а. с. 28).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору Постачальник передав, а Покупець прийняв імпортований природний газ: за Актом приймання-передачі від 31.01.2014 8, 435 тис. куб. м газу на суму 35 045, 00 грн. (а. с. 27); за Актом приймання-передачі від 28.02.2014 6, 938 тис. куб. м газу на суму 28 825, 39 грн. (а. с. 28); за Актом приймання-передачі від 31.03.2011 3, 536 тис. куб. м газу на суму 14 691, 06 грн. (а. с. 29); за Актом приймання-передачі від 30.04.2014 0, 757 тис. куб. м газу на суму 3 985, 51 грн. (а. с. 30); за Актом приймання-передачі від 31.10.2014 0, 370 тис. куб. м газу на суму 2 370, 16 грн. (а. с. 31); за Актом приймання-передачі від 30.11.2014 3, 802 тис. куб. м газу на суму 25 406, 63 грн. (а. с. 32); за Актом приймання-передачі від 31.12.2014 3, 851 тис. куб. м газу на суму 29 504, 97 грн. (а. с. 33). Всього на загальну суму 139 828, 72 грн.

Відповідач здійснив часткову оплату поставленого природного газу на загальну суму 132 546, 96 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, доданими до апеляційної скарги (а. с. 191-198), і не заперечується позивачем.

Зазначене також підтверджується довідкою позивача «Сальдо. Підприємство «Інкор і Ко НВО ТОВ» з 01.10.2014 по 31.05.2015 (а. с. 34).

У звязку з порушенням умов Договору ПАТ НАК «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду з позовом до ТОВ «НВО «Інкор і Ко» для стягнення заборгованості.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду є частково обґрунтованим, а тому підлягає частковому скасуванню, виходячи з такого.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що звертався до ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з листом від 16.06.2015 № 925-15 про зміну призначення платежу в платіжному дорученні № 1313 від 08.06.2015 (а. с. 199), у звязку з чим вважає, що основна заборгованість за Договором на суму 7 281, 76 грн. у відповідача відсутня.

Представник позивача у письмових поясненнях, наданих суду апеляційної інстанції, підтверджує, що 08.06.2015 грошові кошти, перераховані відповідачем за названим платіжним дорученням, були зараховані для погашення основної заборгованості за спірним Договором у розмірі 7 281, 76 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за спірним Договором 26.06.2015. Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.07.2015 у справі № 905/662/15 позовна заява була прийнята до провадження.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при розгляді спору неповно дослідив фактичні обставини, що мають значення для справи, а тому дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення основного боргу в розмірі 7 281, 76 грн., оскільки він був сплачений відповідачем до подання позовної заяви.

З огляду на те, що основний борг за спірним Договором був погашений ТОВ «НВО «Інкор і Ко» 08.06.2015, до порушення місцевим господарським судом провадження у цій справі, колегія суддів вважає, що в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 7 281, 76 грн. слід відмовити, а рішення місцевого господарського суду в цій частині скасувати.

Оскільки відповідач свій обовязок з оплати поставленого природного газу виконував з порушенням встановлених Договором строків, позивачем заявлено до стягнення пеню в розмірі 1 627, 99 грн., 3 % річних у сумі 112, 79 грн. та інфляційні втрати в розмірі 3 504, 51 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтями 526, 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок та зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Позивачем на підставі п. 7.2 Договору нараховано пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 1 627, 99 грн.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами і договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

За приписами ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до п. 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

Оскільки основний борг за спірним Договором в сумі 7 281, 76 грн. був сплачений 08.06.2015, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання припиняється 07.06.2015

Виходячи з вищенаведеного, перевіривши розрахунок, здійснений судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що він є арифметично невірним, оскільки місцевий господарський суд неправильно визначив кінцеву дату нарахування штрафних санкцій, а тому з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 1580, 12 грн., розрахована наростаючим підсумком за період з 15.02.2014 по 07.06.2015.

При цьому в апеляційній скарзі відповідач на підставі ст. 83 ГПК України просить суд зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, посилаюсь на скрутне матеріальне становище підприємства.

Статтями 83 ГПК України, 233 ГК України, 551 ЦК України суду надано право у виняткових випадках зменшити розмір пені.

Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, як встановлено ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У пункті 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розяснено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання, господарський суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобовязання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовязання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобовязання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків).

Колегія суддів враховує, що відповідач не довів невідповідність розміру неустойки наслідкам порушення зобовязання, а також інтереси сторін, які заслуговують на увагу, ступінь виконання зобовязання та причини неналежного виконання або невиконання зобовязання, а тому вважає, що клопотання ТОВ «НВО «Інкор і Ко» про зменшення розміру неустойки не підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення 3% річних у сумі 112, 79 грн. за період з 15.02.2014 по 17.06.2015.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3 % річних, здійснений судом першої інстанції, колегія суддів вважає його арифметично невірним, а тому не погоджується з висновком місцевого господарського суду, що з відповідача підлягає стягненню сума 3 % річних у розмірі 112, 79 грн. за період з 15.02.2014 по 17.06.2015.

Апеляційний суд, перерахувавши суму 3 % річних, доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 110, 79 грн. за період з 15.02.2014 по 07.06.2015, а в іншій частині позовних вимог відмовляє за безпідставністю.

Позивачем також заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 3 504, 51 грн. за період з лютого 2014 року по травень 2015 року.

Колегія суддів, враховуючи лист Верховного Суду України № 62-97 від 03.04.1997 та п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.2013 № 14, перевіривши розрахунок, здійснений судом першої інстанції, вважає його арифметично вірним та вважає, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 2 616, 53 грн. за період з березня 2014 року по травень 2015 року.

Щодо інших доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, то колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки вони не скасовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність і обґрунтованість прийнятого рішення.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ «НВП «Інкор і Ко» підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області від 16.07.2015 у справі № 905/662/15 скасуванню в частині задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу в розмірі 7 281, 76 грн., пені в сумі 47, 87 грн. та 3 % річних у розмірі 2, 00 грн. з наведених вище підстав, а в іншій частині оскаржуване рішення залишає без змін як законне та обгрунтоване.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інкор і Ко», м. Донецьк, на рішення господарського суду Донецької області від 16.07.2015 у справі № 905/662/15 частково задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 16.07.2015 у справі № 905/662/15 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення суми основного боргу в розмірі 7 281, 76 грн., пені в сумі 47, 87 грн. та 3 % річних у розмірі 2, 00 грн.

Абзац другий резолютивної частини рішення господарського суду Донецької області від 16.07.2015 у справі № 905/662/15 викласти в такій редакції:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інкор і Ко» (87534, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, б. 116А, кім. 184, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) пеню в розмірі 1 580, 12 грн., 3 % річних у сумі 110, 79 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 616, 53 грн. та судовий збір у сумі 588, 83 грн.

В іншій частині позову відмовити.»

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче обєднання «Інкор і Ко» (87534, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, б. 116А, кім. 184, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 361, 98 грн.

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 16.07.2015 у справі № 905/662/15 залишити без змін.

Господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: Н.В. Ломовцева

ОСОБА_3