РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2016Справа №910/2549/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 2"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ"

про припинення дій, що порушують право та зобов'язання виконати умови договору

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Гіневська-Фареник М.О. - за довіреністю б/н від 15.01.2016 року;

від відповідача: Гогітідзе В.Ф. - за довіреністю № 48/3 від 28.07.2015 року та Полумиско В.І. - за довіреністю № 2 від 12.01.2016 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рада 2" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" про припинення дій щодо порушення п. 6.7.1 Договору № 450413 від 02.07.2012 року на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води в частині протиправного зарахування грошових коштів, сплачених позивачем згідно платіжних доручень №650 від 17.10.2013, №2378 від 30.09.14, №839 від 28.10.2013, №894 від 31.10.2013, №1474 від 28.03.2014, №1251 від 30.01.2014, №893 від 31.10.2013, №2145 від 28.08.2014, №2033 від 29.07.2014, №1799 від 29.05.2014, №1613 від 24.04.2014, №784 від 27.06.2014 після 01.05.2013 року та зобов'язати відповідача віднести отримані кошти у розмірі 234 115, 77 грн. за платіжними дорученнями №650 від 17.10.2013, №2378 від 30.09.14, №839 від 28.10.2013, №894 від 31.10.2013, №1474 від 28.03.2014, №1251 від 30.01.2014, №893 від 31.10.2013, №2145 від 28.08.2014, №2033 від 29.07.2014, №1799 від 29.05.2014, №1613 від 24.04.2014, №784 від 27.06.2014, у період з 01.11.2012 по 01.05.2013 року та стягнути з відповідача судового збору в розмірі 1 378, 00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, в порушення волевиявлення позивача, не зарахував отримані від позивача кошти в рахунок погашення боргу на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2013 № 910/11433/13, тобто в рахунок боргу, що виник за період з 01.11.2012 по 01.05.2013, чим порушив право позивача розпоряджатися своїм майном.

Ухвалою від 19.02.2016 порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 22.03.2016.

21.03.2016 відповідач через відділ діловодства подав відзив на позовну заяву.

22.03.2016 в судовому засіданні оголошувалася перерва в розгляді справи до 29.03.2016.

29.03.2016 в судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, через відділ діловодства надав додаткові письмові пояснення.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 29.03.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2012 між позивачем (покупець) та відповідачем (енергопостачальна організація) укладено договір №450413 на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води, згідно умов якого енергопостачальна організація зобов'язалась виробляти, систематично поставляти та передавати у власність покупцю теплову енергію у вигляді гарячої води (товар) у період з 01.07.2012 по 30.06.2013 у кількості 3967,384 Ггкал, з максимальним тепловим навантаженням 1,808 Ггкал/год.

Відповідно до п. 1.2. договору позивач зобов'язався приймати товар та своєчасно здійснити оплату за нього на умовах даного договору.

Порядок розрахунків за теплову енергію визначений сторонами у розділі 6 договору, зокрема, відповідно до п. п. 6.4., 6.5. договору всі розрахунки по цьому договору виконуються на підставі рахунків, які покупець отримує щомісячно з 07 по 14 число в енергопостачальній організації.

Згідно п.6.6 договору відповідач зобов'язався самостійно розраховуватися за прийняту теплову енергію згідно з отриманим рахунком - фактурою не пізніше 25 числа поточного місяця.

Сторони дійшли згоди, що при здійсненні розрахунків за спожиту теплову енергію позивач обов'язково повинен зазначити у платіжному дорученні номер договору на постачання теплової енергії, а також місяць та рік, в якому була поставлена теплова енергія, що оплачується покупцем (п. 6.7. договору).

Відповідно до п. 6.7.1. цього договору, у разі невиконання позивачем умов, зазначених у п. 6.7. даного договору, грошові кошти отримані згідно платіжного доручення, де не вказані рік та місяць, за який здійснюється платіж, зараховуються енергопостачальною організацією як сплата за теплову енергію, оплата вартості якої прострочена споживачем найдовше (оплата за минулі періоди).

В результаті неналежного виконання відповідачем зобов'язання з оплати спожитої теплової енергії згідно рішення Господарського суду м. Києва від 16.08.2013 у справі № 910/11433/13 з відповідача за період з листопада 2012 року по квітень 2013 року стягнуто борг сумою 247 650,72 грн., 12 216,89 грн. пені, 2 448,27 грн. - 3% річних, 261,12 грн. інфляційних втрат та 5 351,54 грн. судового збору.

Договірні стосунки між сторонами тривали до 06.02.2015 року, що підтверджується рішенням Господарського суду м. Києва від 21.01.2015 у справі № 91024984/14 за позовом ТОВ "Рада 2" до ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" про розірвання договору (копія рішення в матеріалах справи) та ухвалою у цій справі від 18.02.2015 про роз'яснення рішення (копія ухвали від 18.02.2015 року в матеріалах справи).

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2013 № 910/11433/13, позивач перерахував відповідачу суму боргу платіжними дорученнями №650 від 17.10.2013, №2378 від 30.09.14, №839 від 28.10.2013, №894 від 31.10.2013, №1474 від 28.03.2014, №1251 від 30.01.2014, №893 від 31.10.2013, №2145 від 28.08.2014, №2033 від 29.07.2014, №1799 від 29.05.2014, №1613 від 24.04.2014, №784 від 27.06.2014.

У вказаних платіжних дорученнях, в призначенні платежів значиться - оплата основного боргу за теплову енергію, згідно мирової угоди дог. № 450413 та договору реструктуризації, які сторонами не укладались.

Листом №02-0778 від 11.09.2014 позивач повідомив відповідача, що отримані кошти слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості згідно рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2013 № 910/11433/13 за період з 01.11.2012 по 01.05.2013.

Однак, відповідач листом від 13.10.2014 № 09/1855 (копія листа в матеріалах справи) повідомив позивача про часткове погашення боргу за рішенням суду в розмірі 18 006,36 перерахованих згідно платіжного доручення від 28.10.2013 №839, оскільки лише це платіжне доручення було з призначення платежу про оплату боргу на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2013 № 910/11433/13.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача про припинення дій відповідача щодо порушення п. 6.7.1 Договору № 450413 від 02.07.2012 року на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води в частині протиправного зарахування грошових коштів, сплачених позивачем згідно платіжних доручень №650 від 17.10.2013, №2378 від 30.09.14, №839 від 28.10.2013, №894 від 31.10.2013, №1474 від 28.03.2014, №1251 від 30.01.2014, №893 від 31.10.2013, №2145 від 28.08.2014, №2033 від 29.07.2014, №1799 від 29.05.2014, №1613 від 24.04.2014, №784 від 27.06.2014 після 01.05.2013 року та зобов'язати відповідача віднести отримані кошти у розмірі 234 115, 77 грн. за платіжними дорученнями №650 від 17.10.2013, №2378 від 30.09.14, №839 від 28.10.2013, №894 від 31.10.2013, №1474 від 28.03.2014, №1251 від 30.01.2014, №893 від 31.10.2013, №2145 від 28.08.2014, №2033 від 29.07.2014, №1799 від 29.05.2014, №1613 від 24.04.2014, №784 від 27.06.2014, у період з 01.11.2012 по 01.05.2013 року не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В платіжних дорученнях, на які посилається позивач, не зазначено місяць та рік, в якому була поставлена теплова енергія, що оплачувалась позивачем, чим порушені умови п.6.7. договору, тому відповідачем частково зараховані кошти в погашення поточного боргу у відповідності до вимог п.6.7.1. договору.

Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк.

Відповідно до приписів п. 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного Банку України від 21.01.2004 N 2 реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Згідно з частиною 5 статті 51 Закону України "Про банки і банківську діяльність" платіжні інструменти (платіжні доручення, платіжні вимоги, вимоги-доручення) мають бути оформлені належним чином і містити інформацію про їх емітента, платіжну систему, в якій вони використовуються, правові підстави здійснення розрахункової операції і, як правило, держателя платіжного інструмента та отримувача коштів, дату валютування, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення банком розрахункової операції, що цілком відповідають інструкціям власника рахунку або іншого передбаченого законодавством ініціатора розрахункової операції.

Питання віднесення платежу, у призначенні якого не зазначено періоду, в якому надані послуги чи товар, має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів таким чином: якщо порядок зарахування коштів врегульовано у договорі між платником та одержувачем коштів - згідно з положенням договору; якщо відповідні застереження відсутні у договорі та у разі заборгованості, в тому числі, що підлягає стягненню на підставі судових рішень, платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку, тобто починаючи з такої (заборгованості), що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

Згідно положень п. 6.7.1. договору за відповідачем закріплене право спрямувати кошти, які сплачуються позивачем без чіткого зазначення призначення платежу, в першу чергу на погашення боргу, який виник раніше.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Отже, необхідною умовою для звернення до суду із відповідним позовом є порушення прав та охоронюваних законом інтересів особи - позивача у справі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів, відповідно до ст.33 ГПК України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. В даному випадку це стосувалося позивача, що мав довести факт порушення його права відповідачем та надати відповідні докази.

Позивачем суду не доведено та не підтверджено належними засобами доказування порушення діями відповідача законних та охоронюваних інтересів позивача.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, на позивача покладаються витрати по сплаті судового збору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 05.04.2016 року.