ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.04.16р. Справа № 904/978/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Кайман", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо збагачувальний комбінат", Дніпропетровська область, м. Марганець

про стягнення 20 075,92 грн.

Суддя Мілєва І.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № б/н від 08.02.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №30/71 від 22.01.2016р.;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Кайман" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо збагачувальний комбінат" про стягнення 20 075,92 грн., з яких: 19 111,20 грн. - основний борг, 707,11 грн. - інфляційні втрати, 257,61 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 383 від 22.06.2015р., в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою суду від 19.02.2016р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 09.03.2016р.

09.03.2016р. позивач подав до суду клопотання, в якому просив при визначені розміру судових витрат врахувати витрати на проїзд представника позивача з м. Києва до суду і назад до м. Києва у сумі 616,96 грн.

09.03.2016р. розгляд справи відкладено на 04.04.2016 р.

04.04.2016р. відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

04.04.2016р. позивач подав до суду клопотання, в якому просив при визначені розміру судових витрат врахувати витрати на проїзд представника позивача з м. Києва до суду і назад до м. Києва у сумі 819,97 грн.

04.04.2016р. в засіданні оголошено перерву до 11.04.2016р.

11.04.2016р. позивач подав до суду клопотання, в якому просив при визначені розміру судових витрат врахувати витрати на проїзд представника позивача з м. Києва до суду і назад до м. Києва у сумі 537,14 грн.

У судове засідання з'явились представники позивача та відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

22.06.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Кайман" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Марганецький гірничо- збагачувальний комбінат" (покупець) було укладено договір поставки № 383 (далі - договір).

Постачальник зобов'язується поставити (передати у власність) покупцеві товар у відповідності до специфікацій (додатків) до цього договору, а покупець прийняти поставлений товар та оплатити його вартість в порядку і на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1. договору).

У специфікації до договору зазначаються наступні відомості про товар: повне найменування товару; виробник та країна походження товару; код товару згідно з УКТ ЗЕД у випадку поставки товару, ввезеного на митну територію України, підакцизного товару; одиниця виміру товару; кількість кожного найменування (сорту, виду) товару; якісні характеристики товару (з посиланням на ГОСТ, ТУ та інше); технічні характеристики товару (з посиланням на ГОСТ, ТУ та інше); ціна кожного найменування (сорту, виду) товару; загальна вартість товару; комплектність, фасування товару(при необхідності); інші відомості про товар за погодженням сторін (п. 1.2. договору).

Специфікації на поставку товару підписуються уповноваженими представниками обох сторін, скріплюються печатками сторін та є невід ємними частинами (додатками) даного договору (п. 1.3. договору).

Ціна товару, який підлягає поставці за цим договором, узгоджується сторонами у відповідних специфікаціях на поставку товару (п. 2.1. договору).

Ціна і загальна вартість кожної партії товару встановлюється у національній валюті України гривні. Ціна товару може змінюватись за погодженням сторін (п. 2.2. договору).

Загальна сума договору визначається як загальна вартість товару, який передбачений всіма підписаними обома сторонами специфікаціями на поставку товару (п. 2.5. договору).

Порядок оплати товару та форма розрахунків вказуються сторонами в специфікаціях до цього договору (п. 2.6. договору).

Оплата товару здійснюється покупцем у безготівковій формі, в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. У випадку, якщо сторони в специфікації встановили термін оплати - після моменту поставки, покупець проводить оплату за товар після надання постачальником всіх документів, які підлягають наданню покупцю в обов'язковому порядку відповідно до умов цього договору. При простроченні надання таких документів термін оплати збільшується на термін прострочення надання документів (п. 2.7. договору).

Оплата постачальнику за поставлений товар здійснюється покупцем виключно після реєстрації належним чином складеної електронної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних та надання такої податкової накладної покупцеві. У випадку відмови постачальника від усунення зауважень покупця відповідно до п.9.3 договору та в строк, зазначений в п.9.3 договору, покупець має право частково відмовитись від оплати товару в розмірі 20% від вартості поставленого товару. Не сплачені 20% вартості поставленого товару покупець сплачує після визнання такої податкової накладної дійсною органами фіскальної служби в ході проведення документальної планової перевірки (п. 2.8. договору).

Постачальник здійснює поставку товару покупцеві на умовах та у спосіб, зазначених в специфікації до договору. Умови поставки визначаються згідно Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів МТП ІНКОТЕРМС, у редакції 2000 року (п. 3.1. договору).

Строки поставки товару узгоджуються сторонами в специфікаціях на поставку товару. Дострокова поставка товару допускається тільки за погодженням сторін (п. 3.2. договору).

Датою поставки товару є: дата передачі товару постачальником покупцеві, яка зазначена в підписаній обома сторонами видатковій накладній, товарно-транспортній накладній; дата передачі товару згідно залізничної накладної постачальником органу залізничного транспорту при поставці товару на умовах FСА, СРТ - станція відправлення; дата отримання товару згідно залізничної накладної покупцем від органу залізничного транспорту при поставці товару на умовах DDP, DDU - станція призначення (п. 3.4. договору).

Право власності на товар та ризики його загибелі переходять від постачальника до покупця з моменту поставки товару відповідно до правил, встановлених п. 3.4. договору (п. 3.5. договору).

Сторони несуть відповідальність за невиконання та/або неналежне виконання зобов'язань, встановлених цим договором, в порядку та на умовах, передбачених даним договором і чинним законодавством України (п. 6.1. договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2015р., а в частині гарантійних зобов'язань постачальника протягом усього гарантійного строку на товар (п. 10.1. договору).

23.07.2015р. сторонами підписана та скріплена печатками специфікація № 2 до договору (а.с. 18), в якій узгоджено товар, що підлягає поставці, а саме: Загородження колюче-ріжучі спіральні Концертина 600/5-п, 101 виток, 21м у кількості 20 бухт на суму 19 111,20 грн. та узгоджено порядок оплати: оплата здійснюється протягом 1 календарного дня на підставі наданих постачальником покупцеві рахунку, видаткової накладної та податкової накладної, оформленої згідно до умов договору.

Позивач вказав, що свої зобовязання за договором виконав належним чином, поставив відповідачу товар на суму 19 111,20 грн., про що свідчить підписана сторонами видаткова накладна № 245 від 17.08.2015р. (а.с. 22); податкова накладна від 17.08.2015р. (а.с. 23); довіреність № 714 від 13.08.2015р. на імя ОСОБА_3 (а.с. 24).

Позивач зазначив, що виставив відповідачу рахунок-фактуру № 11/08-1 від 11.08.2015р. про оплату товару на суму 19 111,20 грн. (а.с. 21).

Позивач стверджує, що відповідач свої зобовязання за договором не виконав, за поставлений товар не сплатив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 19 111,20 грн.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України).

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 Господарського кодексу України).

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Доказів оплати за поставлений товар в сумі 19 111,20 грн. відповідач не надав.

04.04.2016р. відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач зазначає, що отримав товар 3108.2015р., однак рахунок позивач йому на надав, чим порушив умови договору. Наведене і по сьогоднішній день унеможливлює виконання відповідачем своїх зобовязань по оплаті.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.33 ГПК України).

Накладна № 245 від 17.08.2015р. не містить жодних зауважень щодо ненадання постачальником документів, передбачених договором.

Відповідачем не подано доказів звернення до позивача (претензія, лист) із зазначенням про невручення рахунку та вимогою про його направлення.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 19 111,20 грн. є правомірними та підлягають задоволенню.

Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 257,61 грн. та інфляційні втрати у розмірі 707,11 грн. за період з 02.09.2015р. по 12.02.2016р.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобовязання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 20 075,92 грн., з яких: 19 111,20 грн. - основний борг, 707,11 грн. - інфляційні втрати, 257,61 грн. - 3% річних.

09.03.2016р. позивач подав до суду клопотання, в якому просив при визначені розміру судових витрат врахувати витрати на проїзд представника позивача з м. Києва до суду і назад до м. Києва у сумі 616,96 грн.

04.04.2016р. позивач подав до суду клопотання, в якому просив при визначені розміру судових витрат врахувати витрати на проїзд представника позивача з м. Києва до суду і назад до м. Києва у сумі 819,97 грн.

11.04.2016р. позивач подав до суду клопотання, в якому просив при визначені розміру судових витрат врахувати витрати на проїзд представника позивача з м. Києва до суду і назад до м. Києва у сумі 537,14 грн.

Згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України до судових витрат відносяться також інші витрати, пов'язані з розглядом справи. При цьому, будь-якого переліку цих витрат законодавець не зазначає, а відтак відносить визначення його складу на розсуд суду. Таким чином, у розумінні статті 44 Господарського процесуального кодексу Ураїни до інших витрат відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

На підтвердження витрат, понесених у зв'язку з явкою до суду у судові засідання 09.03.2016р., 04.04.2016р., 11.04.2016р., позивач надав проїзні залізничні квитки на загальну суму 1 974,07 грн. (а.с.74,75, 101,102, 106,107), які підлягають стягненню з відповідача.

У позовній заяві позивач також просить суд стягнути з позивача витрати на послуги адвоката за надану правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.5 ст.49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум. За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. (п.6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

У разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а при відмові у позові - на позивача. Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат. (п.6.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

На підтвердження понесених витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката у межах цієї справи, позивач надав: договір про надання правової допомоги № 0802-01 від 08.02.2016р. укладеного між позивачем та адвокатським обєднанням Максимум Лекс (а.с. 64-65), рахунок фактура № 0902-01 від 09.02.2016р. на суму 10 000,00 грн. за правову допомогу (а.с. 61), платіжне доручення № 32 від 11.02.2016р. про сплату 10 000,00 грн., призначення платежу: оплата за правову допомогу згідно рахунку № 0902-01 від 09.02.2016р. (а.с. 62), ордер на надання правової допомоги серії КВ № 081943 (а.с. 63), свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю № 3676 від 01.12.2010р. (а.с. 66).

З урахуванням розміру позовних вимог та незначної складності справи (в тому числі розрахунку), підготовлених адвокатом процесуальних документів та участі в судових засіданнях, приймаючи до уваги чинний на час розгляду справи розмір мінімальної заробітної плати, суд вважає, що розумні витрати позивача на оплату послуг адвоката будуть складати 2 500,00 грн., які і підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1378,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо- збагачувальний комбінат" (53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Радянська, буд. 62, ідентифікаційний код 00190911) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Кайман" (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 84, офіс 6, ідентифікаційний код 21804553) 20 075,92 грн., з яких: 19 111,20 грн. - основний борг, 707,11 грн. - інфляційні втрати, 257,61 грн. - 3% річних, про що видати наказ.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо- збагачувальний комбінат" (53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Радянська, буд. 62, ідентифікаційний код 00190911) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича група "Кайман" (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 84, офіс 6, ідентифікаційний код 21804553)витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн.; витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, у розмірі 2500,00 грн.; витрати, повязані з явкою представника позивача до суду, розмірі 1 974,07 грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення, а у разі якщо в судовому засідання було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.04.2016

Суддя ОСОБА_4