ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Справа № 910/27716/15

Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Васищака І.М., суддів Грека Б.М., Студенця В.І., за участі представника позивача І. Сінюхіної (дов. від 18.02.2016), розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "КСК-Автоматизація" на рішення Господарського суду міста Києва від 16 грудня 2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29 лютого 2016 року у справі № 910/27716/15 за позовом публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" до товариства з обмеженою відповідальністю "КСК-Автоматизація" про стягнення,

УСТАНОВИВ:
У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "КСК-Автоматизація" про стягнення 189 754 грн 48 коп. неустойки з підстав неналежного виконання умов договору від 18 вересня 2014 року № 3300.

Відповідач позов не визнав і просив суд зменшити розмір неустойки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16 грудня 2015 року (суддя Ю. Підченко), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29 лютого 2016 року, позов задоволено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КСК-Автоматизація" просить рішення та постанову скасувати з підстав порушення господарськими судами статті 233 Господарського кодексу України, статей 509, 551, 627 Цивільного кодексу України, статей 33, 43, 83 Господарського процесуального кодексу України та передати справу на новий розгляд.

Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" проти доводів касаційної скарги заперечує і в її задоволенні просить відмовити.

Сторони належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання, проте представник товариства з обмеженою відповідальністю "КСК-Автоматизація" у судове засідання не з'явився.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що 18 вересня 2014 року сторони уклали договір № 3300 на поставку обладнання, матеріалів та запасних частин по Україні (далі - договір), відповідно до умов якого відповідач (продавець) зобов'язався передати продукцію відповідно до узгоджених специфікацій, а позивач (покупець) сплатити її вартість.

Умовами договору сторони погодили, що поставка продукції продавцем здійснюється в строки, зазначені у відповідній специфікації, але тільки після надання покупцем письмового замовлення. Датою подачі замовлення вважається дата його направлення поштою на e-mail ; замовлення повинно містити перелік номенклатури (асортимент) та обсяги поставки продукції, точно відповідати по номенклатурі і не перевищувати обсяги, зазначені в специфікації; оплата продукції, поставленої на склад покупця, здійснюється у розмірі 100 відсотків від вартості такої продукції протягом 20 календарних днів з дати надання відповідного оригіналу рахунку покупцеві (пункти 3.2, 4.2 договору).

Специфікацією від 18 вересня 2014 року № 1 до договору передбачено, що продукція має бути поставлена упродовж дев'ять тижнів з дати підписання листа про наміри. Такий лист сторони підписали 21 серпня 2014 року і поставка продукції мала відбутись 23 жовтня 2014 року, проте здійснена 24 жовтня та 5 листопада 2014 року.

У зв'язку з порушенням строків поставки продукції позивач у червні 2015 року звернувся до відповідача з претензією про сплату неустойки в розмірі 189 754 грн 48 коп., проте відповідач відмовив, що й спричинило спір.

За правилами частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з приписами частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з приписами статей 610 і 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 7.1. договору сторони погодили, що у випадку прострочення поставки продукції проти строків обумовлених в договорі, покупець сплачує неустойку у розмірі 0, 3 відсотки від вартості недопоставленої продукції за кожен день прострочення. Нарахування неустойки починається з першого дня прострочення та припиняється на дату поставки продукції.

За таких обставин господарські суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з 189 754 грн 48 коп., а саме: 440 грн 56 коп. неустойки за прострочення поставки продукції на 1 день та 189 313 грн 92 коп. неустойки за прострочення поставки продукції на 12 днів.

За змістом статей 33 і 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Усупереч вказаним статтям, відповідач не надав господарським судам доказів, які спростовують позовні вимоги.

Доводи скаржника щодо зменшення розміру санкцій досліджувались господарськими судами і їм дана належна юридична оцінка.

Отже, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих сторонами доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Рішення Господарського суду міста Києва від 16 грудня 2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29 лютого 2016 року у справі № 910/27716/15 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "КСК-Автоматизація" без задоволення.

Головуючий, суддя І. М. Васищак
Суддя Б. М. Грек
Суддя В. І. Студенець