УХВАЛА

12.04.2016Справа № 910/15500/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурінком-Україна»

до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство

«Чорноморнафтогаз»

про зобов'язання повернути майно

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін

від позивача Пархомчук Р.І. - по дов. № б/н від 02.06.2015

від відповідача Потатуєв В.П. - по дов. № 28 від 01.12.2015

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/15500/15 від 11.08.2015 повністю задоволені позовні вимоги та

- зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Бурінком-Україна» майно передане на відповідальне зберігання згідно договору відповідального зберігання № 703/1 від 20.06.2013, а саме:

- Крейда в кількості 25,4 тон;

- Хімреагент CALCIUM CARBONATE FINE-1 TON BAG в кількості 5 тон;

- Хімреагент CALCIUM CARBONATE MEDIUM-1 TON BAG в кількості 22 тони;

- Хімреагент CALCIUM CARBONATE COARSE-1 TON BAG в кількості 23 тони;

- Глинопорошок для промивальних рідин, згідно ТУ У 14,2-7-2010, марки ПБА-18 Normal виробництва ПАТ «Дашуківські бентоніти» пакована в Біг-Бег в кількості 14,18 тон.

- стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на користь Товариства «Бурінком-Україна» 11 489,88 грн. витрат по сплаті судового збору.

28.08.2015 на виконання рішення Господарського суду міста Києва № 910/15500/15 від 11.08.2015 видано відповідні накази.

01.04.2016 відповідач звернувся до господарського суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду міста Києва № 910/15500/15 від 11.08.2015 шляхом стягнення з Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» вартості майна в розмірі 574 493,84 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/15500/15 від 04.04.2016 розгляд заяви призначено на 12.04.2016.

Позивач в судовому засіданні 12.04.2016 вимоги заяви підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 12.04.2016 проти задоволення заяви позивача заперечував посилаючись на те, що позивачем за розгляд позову був сплачений судовий збір як за вимогу немайнового характеру.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Частиною 1 п. 1 статті 19 Закону визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ст. 3 Закону примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема судових наказів.

Матеріали справи свідчать, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бурінком-України» звернулось з відповідною заявою про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/15500/15 від 28.08.2015 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві 02.10.2015.

13.10.2015 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову ВП № 48914746 про відкриття виконавчого провадження, згідно якої відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню наказу Господарського суду міста Києва № 910/15500/15 від 28.08.2015 про зобов'язання повернути майно.

Також 13.10.2015 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві сторонам виконавчого провадження надіслано вимогу, згідно якої зобов'язано боржника повернути визначене у виконавчому документі майно подавши інформацію про виконання рішення суду у семиденний строк.

27.10.2015 боржником подано до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві пояснення, в яких зазначено про неможливість виконання вимоги державного виконавця, оскільки майно зберігалось за адресою: АР Крим, Сакський район, с. Каменоломня, вул. Київська, 2, тобто на тимчасово окупованій території, тому боржник на даний час не володіє інформацією щодо майна та на має доступу до складських приміщень.

16.03.2016 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову ВП № 48914746 про повернення виконавчого документа стягувачеві, згідно якої встановлено, що у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він має передати стягувачу, а здійсненні державним виконавцем заходи відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо розшуку вказаного майна виявилися безрезультатними, у зв'язку з чим наказ Господарського суду міста Києва № 910/15500/15 від 28.08.2015 повернуто стягувачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Отже, господарський суд на підставі даної норми наділений правом за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови змінити спосіб та порядок їх виконання.

В п. 7.1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначено, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Відповідно до п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з п. 7.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за відсутності у відповідача присудженого позивачеві майна в натурі, засвідченої державним виконавцем (наприклад, його постановою про повернення виконавчого документа з підстави відсутності майна), господарський суд може змінити спосіб виконання рішення і видати наказ про стягнення вартості цього майна. При цьому господарський суд повинен виходити з вартості майна, визначеної ним у рішенні про його передачу (повернення).

Вартість майна, яке відповідач має повернути позивачу, в розмірі 574 493,84 визначена судом в рішенні № 910/15500/15 від 11.08.2015.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що в зв'язку з відсутністю у боржника належного позивачу майна, яке було передано відповідачу на зберігання, що підтверджено державним виконавцем, наявні підстави для зміни способу виконання рішення суду шляхом стягнення вартості відсутнього майна в сумі 574 493,84 грн. При цьому суд приймає до уваги те, що з моменту винесення рішення у даній справі воно досі не виконано.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Заперечення відповідача судом не приймаються до уваги, оскільки наявне в матеріалах справи платіжне доручення № 34 від 15.06.2015 свідчить, що позивачем сплачений за розгляд позову судовий збір в розмірі 11 489,88 грн. виходячи із вартості спірного майна, тобто як за вимогу майнового характеру.

Таким чином, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурінком-України» підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 86, 121 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурінком-України» про зміну способу виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.08.2015 у справі № 910/15500/15 задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 26, офіс 505, ) на користь Товариства «Бурінком-України» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12А, кв. 6, ) 574 493 (п'ятсот сімдесят чотири тисячі чотириста дев'яносто три) грн. 84 коп. вартості відсутнього майна, а саме:

- Крейда в кількості 25,4 тон;

- Хімреагент CALCIUM CARBONATE FINE-1 TON BAG в кількості 5 тон;

- Хімреагент CALCIUM CARBONATE MEDIUM-1 TON BAG в кількості 22 тони;

- Хімреагент CALCIUM CARBONATE COARSE-1 TON BAG в кількості 23 тони;

- Глинопорошок для промивальних рідин, згідно ТУ У 14,2-7-2010, марки ПБА-18 Normal виробництва ПАТ «Дашуківські бентоніти» пакована в Біг-Бег в кількості 14,18 тон.

СуддяВ.В.Сівакова