ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016р. Справа № 914/21/14

За позовом:Заступника прокурора м. Львова в інтересах держави, м. Львів;
до відповідача-1:Львівської міської ради, м. Львів;
до відповідача-2:Товариства з обмеженою відповідальністю «БІНП ЛТД», м. Львів;
про:визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради, визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та зобовязання звільнити та повернути земельну ділянку
Головуючий суддя Крупник Р.В. Судді Король М.Р., Яворський Б.І.
Представники сторін:
від позивача: ОСОБА_1 прокурор;
від відповідача-1: не зявився;
від відповідача-2:ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 10.12.2012р.).

Представникам сторін розяснено права і обовязки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

10.01.2014р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява заступника прокурора м. Львова (надалі Прокурор, Позивач) до Львівської міської ради (надалі Відповідач-1), ТОВ «БІНП ЛТД» (надалі Відповідач-2) про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради, визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та зобовязання звільнити та повернути земельну ділянку.

Ухвалою від 13.01.2014р. суд порушив провадження у справі, її розгляд призначив на 27.01.2014р. Розгляд справи неодноразово відкладався, що відображено у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою від 12.03.2014р. суд призначив колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Ухвалою від 02.06.2014р. провадження у справі було зупинене до закінчення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

21.01.2016р. матеріали справи №914/21/14 (з долученим до них висновком експерта №2256 від 29.12.2015р.) повернулися до суду.

У звязку з перебуванням судді Березяк Н.Є. на лікарняному, 01.02.2016р. було проведено автоматичну зміну складу колегії суддів, внаслідок якої членами колегії визначено: головуючий суддя Крупник Р.В., судді Король М.Р., Яворський Б.І.

Ухвалою суду від 01.02.2016р. провадження у справі поновлено та розгляд справи №914/21/14 призначено на 24.02.2016р. Ухвалою від 24.02.2016р. суд відклав розгляд справи на 09.03.2016р. В судовому засіданні 09.03.2016р. було оголошено перерву до 30.03.2016р. до 10 год. 00 хв.

Прокурор в судове засідання зявився, позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (вх. №508/14 від 07.02.2014р.) підтримав, просив позов задоволити повністю. В засіданні зазначив, що ухвалою Львівської міської ради від 30.09.2010р. №3992 «Про продовження ТОВ «БІНП ЛТД» терміну оренди земельної ділянки площею 0,0183 га (у т.ч. в межах червоних ліній) на вул. Шпитальній, 2», продовжено ТОВ «БІНП ЛТД» на 5 років термін оренди земельної ділянки площею 0,0183 га (у т.ч. площею 0,0043 га у межах червоних ліній) на вул. Шпитальній, 2 для обслуговування павільйону за рахунок земель житлової та громадської забудови за функцією використання землі комерції. Цією ж ухвалою ТОВ «БІНП ЛТД» зобовязано у місячний строк укласти з Львівською міською радою договір оренди землі та провести його державну реєстрацію. В подальшому, між Львівською міською радою та відповідачем укладено договір оренди землі, зареєстрований 22.07.2011р. в органах Держземагенства за № 00332. На думку прокурора, вказані ухвала та договір оренди землі суперечать ст.ст. 39, 93, 123, 124 ЗК України, ст. 33 Закону України «Про оренду землі», ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 21 Закону України «Про основи містобудування». Зокрема, ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. Незважаючи на те, що земельна ділянка була надана відповідачу для обслуговування торгового павільйону, останнім всупереч ухвалі Львівської міської ради та договору оренди землі було встановлено не павільйон, а зведено обєкт нерухомості. Рішенням господарського суду Львівської області від 22.02.2011р. у справі №15/254 (залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.01.2013р.) за ТОВ «БІНП ЛТД» було визнано право власності на обєкт нерухомості, який був збудований на орендованій земельній ділянці. На підставі вказаного рішення, відповідачем зареєстровано право власності на обєкт по вул. Шпитальній, 2. Судовими рішеннями також було встановлено, що в процесі проведення будівельних робіт ТОВ «БІНП ЛТД» відхилилося від проекту будівництва та збільшило площу павільйону, проведено монтаж та залиття монолітного фундаменту споруди та надбудовано третій поверх, відповідно збільшено площу споруди з 93,50 м.кв. до 296,50 м.кв. Також судом зазначено, що будівля збірно-розбірного павільйону внаслідок відхилення від проекту є обєктом нерухомості. Однак, постановою ВГС України від 15.04.2013р. згадане рішення господарського суду та постанову апеляційної інстанції скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду. Рішенням господарського суду Львівської області від 19.06.2013р. позов задоволено повністю, однак таке законної сили не набрало, оскільки було скасоване постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.11.2013р. Крім цього, обґрунтовуючи свої позовні вимоги та той факт, що споруда на вул. Шпитальній, 2 являється обєктом нерухомого майна прокурор покликається також на наявність інвентаризаційної справи, виготовленої ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», технічний звіт з обстеження і оцінки технічного стану нежитлової будівлі-тимчасового збірно-розбірного павільйону громадського харчування ТОВ «БІНП ЛТД» по вул. Шпитальна, 2 в м. Львові від 05.10.2010р. №19-10-10ТО, декларацію про готовність обєкта до експлуатації, зареєстровану Інспекцією ДАБК у Львівській області 13.09.2012р., факт самостійного визнання ТОВ «БІНП ЛТД», що ним було здійснено будівництво обєкту нерухомості, так як вказане товариство зверталося в суд про визнання права власності на павільйон, стверджуючи, що це нерухомість та лист ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №140Г віл 11.02.2011р.

Враховуючи те, що земельна ділянка по вул. Шпитальна, 2 у м. Львові передавалася відповідачу-2 в оренду для встановлення торгового павільйону, однак в порушення ухвали, договору оренди та наведених законодавчих положень відповідачем-2 на орендованій земельній ділянці було зведено обєкт нерухомості, винесення відповідачем-1 ухвали №3992 від 30.09.2010р., якою ТОВ «БІНП ЛТД» продовжено строк дії договору оренди на 5 років є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а договір оренди від 20.07.2011р. визнанню недійсним в силу приписів ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Представник відповідача-1 в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав клопотання, яким просить суд відкласти розгляд справи у звязку з перебуванням представника в судовому засіданні в Залізничному районному суді м. Львова. В раніше поданих письмових поясненнях (вх. №9430/16 від 09.03.2016р.) представник зазначав, що висновок судового експерта не відповідає дійсності, оскільки господарським судом у справі №15/254 було встановлено, що в процесі проведення робіт ТОВ «БІНП ЛТД» відхилилося від проекту будівництва та збільшило площу павільйону, проведено монтаж та залиття монолітного фундаменту на надбудовано третій поверх, як наслідок площа споруди збільшилася з 93,50 кв.м. до 296,50 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на тимчасовий збірно-розбірний павільйон літ. А-2. Також судом у вказаній справі встановлено, що будівля павільйону внаслідок відхилення від проекту є обєктом нерухомості. Крім цього, на підставі рішення господарського суду Львівської області від 22.02.2011р., ТОВ «БІНП ЛТД» зареєструвало в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» право власності на обєкт нерухомості. Також, у постанові від 08.04.2014р. у справі №5015/2932/11 ВГС України вказав на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у звязку з тим, що позивач здійснив самовільне будівництво нерухомого майна на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, без належного дозволу та затвердженого проекту щодо будівництва саме нерухомого майна. Наведені висновки судів є в силу положень ст. 35 ГПК України преюдиційними, а висновок експерта їм суперечить. Крім цього, в поясненнях представник Львівської міської ради відмітив, що ухвалою міської ради від 20.10.2005р. №2642 ТОВ «БІНП ЛТД» затверджено проект відведення земельної ділянки та надано в оренду терміном на 5 років земельну ділянку площею 0,0183 га, в т.ч. в межах червоних ліній площею 0,0043 га без права будівництва, реконструкції та посадки багаторічних насаджень на вул. Шпитальна, 2 для встановлення тимчасового павільйону з легких конструкцій з благоустроєм прилеглої території. До цього ж, земельна ділянка, яка була передана відповідачу-2 на підставі договору оренди землі від 10.02.2006р. передавалася для встановлення тимчасового павільйону з легких конструкцій, а в подальшому на підставі договору від 20.07.2011р. для обслуговування павільйону. Однак, використавши ухвалу Львівської міської ради від 30.09.2010р. ТОВ «БІНП ЛТД» уклало з Львівською міською радою договір оренди від 20.07.2011р., але з іншими обставинами, а тому оскаржуваний договір оренди землі по своїй суті є новим договором і не відповідав фактичним обставинам справи на час його укладання, що суперечить положенням земельного законодавства. Більше того, враховуючи ухвалу Львівської міської ради від 29.08.1993р. №39 «Про затвердження генерального плану м. Львова», приписи 7.26* ДБН 360-92**, споруда, що знаходиться на земельній ділянці по вул. Шпитальній, 2 не відповідає умовам використання земельної ділянки, передбаченої договором оренди землі від 10.02.2006р. та умовам технічної документації із землеустрою та землекористування виготовленої ТОВ «БІНП ЛТД» в 2006р., а тому висновок експерта про те, що споруда, яка знаходиться на земельній ділянці площею 0,0183 га по вул. Шпитальній, 2 відповідає умовам використання земельної ділянки, передбаченим договором оренди землі від 10.02.2006р. та умовам технічної документації із землеустрою та землекористування не відповідає дійсності. Також представник у поясненнях додав, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 19.09.2008р. №978 ТОВ «БІНП ЛТД» надано дозвіл проектування тимчасового збірно-розбірного павільйону на вул. Шпитальна, 2 без права капітального будівництва та без оформлення права власності на павільйон. На підставі вказаного рішення, проектно-будівельною фірмою «Будрієс» виготовлено робочий проект павільйону, однак в процесі будівництва відповідачем-2 здійснено відхилення від проекту, що підтверджено відміткою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» у технічному паспорті павільйону. На підставі наведеного, відповідач-1 просить суд не брати до уваги висновок експертизи та задоволити заявлений прокуратурою позов.

Представник відповідача-2 в судове засідання зявився, подав для долучення до матеріалів справи клопотання про долучення документів, проти позову заперечив, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Заперечуючи проти позову представник зазначив, що невчасне виконання вимог ухвали Львівської міської ради від 30.09.2010р. №3992 щодо укладення договору оренди землі зумовлене діями та бездіяльністю саме відповідача Львівської міської ради з підстав начебто ненабрання вказаною ухвали чинності. Посилання позивача на прийняті судові рішення, яким було встановлено, що зведений відповідачем-2 павільйон є обєктом нерухомості є безпідставними, оскільки такі рішення були скасовані. Разом з тим, зміни до робочого проекту збірно-розбірного павільйону громадського харчування в частині збільшення висоти і поверховості павільйону погоджені у встановленому законом порядку Галицькою РСЕС, Галицьким РВ м. Львова ГУМНС України у Львівській області, Управлінням охорони культурної спадщини ЛОДА, Департаментом містобудування Львівської області, а тому конструкція збірно-розбірного павільйону громадського харчування влаштована у відповідності до погодженої проектної документації. Крім цього, в листі №2574/3-7-8 від 25.04.2014р. Державна інспекції сільського господарства в Львівській області вказала, що порушень земельного законодавства зі сторони ТОВ «БІНП ЛТД» при використанні земельної ділянки площею 0,0186 га по вул. Шпитальній, 2 у м. Львові не виявлено. Більше того, наявний в матеріалах справи висновок судової експертизи спростовує всі обставини, на які посилається як прокурор, такі і відповідач-2, тому в задоволенні позову слід відмовити. Разом з тим, представником відповідача підтримано раніше подане клопотання про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин (вх. №15289/14 від 09.04.2014р.).

Розглянувши клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 69 ГПК України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2016р. було проведено автоматичну зміну складу колегії у справі №914/21/14, в наслідок якої суддю Березяк Н.Є. замінено суддею Яворським Б.І., як наслідок двомісячний строк розгляду справи розпочався заново. Враховуючи те, що клопотання про продовження строку розгляду справи жодною зі сторін не заявлялося, суд прийшов до висновку, що спір підлягає вирішенню в даному судовому засіданні, оскільки господарський суд обмежений строком розгляду справи, відповідно клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що в судовому засіданні 09.03.2016р. представником відповідача-2 усно заявлялося клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України в частині визнання недійсним договору оренди землі від 20.07.2011р. Таке клопотання представника було мотивоване тим, що 30.09.2015р. строк дії оскаржуваного договору закінчився, а тому предмет спору в цій частині відсутній.

Суд, розглянувши клопотання представника Львівської міської ради про припинення провадження у справі в частині позовної вимоги про визнання договору оренди землі недійсним, вважає за доцільне зазначити наступне.

За змістом п. 2.6. Постанови Пленуму ВСУ від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову не є перешкоджає поданню відповідного позову.

Відповідно, факт закінчення строку дії оскаржуваного договору в процесі судового розгляду справи, а саме 30.09.2015р. не є підставою для припинення провадження в цій частині.

Більше того, як вбачається з матеріалів справи, 22.03.2016р. відповідач-2 звернувся до господарського суду Львівської області з позовною заявою до Львівської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 20.07.2011р., ухвалою від 23.03.2016р. у справі №914/796/16 суд порушив провадження у справі, її розгляд призначив на 07.04.2016р.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги положення п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України суд зазначає, що підстави для припинення провадження у справі в частині позовної вимоги про визнання договору оренди землі відсутні, оскільки станом на день розгляду справи, між сторонами існує спір щодо чинності договору, а тому колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання представника Львівської міської ради.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.10.2005р. Львівською міською радою на підставі звернення ТОВ «БІНП ЛТД» від 06.04.2005р. №2-3552, проекту відведення земельної ділянки, ухвали міської ради від 14.03.2003р. №1522 «Про погодження ТОВ «БІНП ЛТД» місця розташування та надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки в оренду терміном на 5 років для встановлення павільйону на вул. Шпитальній, 2 у м. Львові» прийнято ухвалу №2642, якою ТОВ «БІНП ЛТД» затверджено проект відведення земельної ділянки та надано в оренду терміном на 5 років земельну ділянку площею 0,0183 га, в тому числі у межах червоних ліній площею 0,0043 га без права будівництва, реконструкції та посадки багаторічних насаджень, на вул. Шпитальній, 2 для встановлення тимчасового павільйону з легких конструкцій з благоустроєм прилеглої території.

10.02.2006р. між Львівською міською радою та ТОВ «БІНП ЛТД» було укладено договір оренди землі, зареєстрований у Львівській міській раді 10.02.2006р. за №Г-229, про що у книзі записів реєстрації Договорів оренди Г-1 вчинено запис.

За умовами вказаного договору, Львівською міською радою було передано, а ТОВ «БІНП ЛТД» прийнято в строкове, платне користування земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0018, загальною площею 0,0183 га (у т.ч. під забудовою 0,003 га, під твердим покриттям 0,0178 га, озеленення 0,0002 га, в т.ч. в межах червоних ліній 0,0043 га), яка знаходиться у м. Львові на вул. Шпитальній, 2 для встановлення тимчасового павільйону з легких конструкцій з благоустрою прилеглої території, строком до 20.10.2010р.

У звязку з закінченням строку дії згаданого вище договору оренди землі, відповідач-2 звернувся до Львівської міської ради з заявою від 06.07.2010р. про продовження строку дії договору.

30.09.2010р. Львівською міською радою прийнято ухвалу №3992, відповідно до якої вирішено продовжити ТОВ «БІНП ЛТД» на 5 років термін оренди земельної ділянки площею 0,0183 га (у т.ч. площею 0,0043 га у межах червоних ліній) на вул. Шпитальній, 2 для обслуговування павільйону за рахунок земель житлової та громадської забудови за функцією використання землі комерції, зобовязано ТОВ «БІНП ЛТД» у місячний строк, зокрема, укласти з Львівською міською радою договір оренди землі та провести його державну реєстрацію.

Як зазначає у позовній заяві прокурор та як вбачається з матеріалів справи, у встановлений в ухвалі строк, договір оренди землі укладений не був, його укладення відбулося лише 20.07.2011р.

Разом з тим, з матеріалів справи також вбачається, що з метою укладення договору оренди, ТОВ «БІНП ЛТД» неодноразово зверталося до Львівської міської ради, зокрема, виконавчого комітету, секретаріату ради, секретаря ради, юридичного управління міської ради з клопотанням про видачу копії ухвали від 30.09.2010р. №3992 (про що свідчать листи перелічених управлінь), однак в задоволенні клопотань було відмовлено з тих підстав, що рішення Львівської міської ради, викладене в ухвалі від 30.09.2010р. №3992 було зупинене міським головою та водночас не було офіційно оприлюднене, відповідно не набрало чинності.

Водночас, як прослідковується з матеріалів справи, в період з моменту прийняття оскаржуваної ухвали до моменту підписання сторонами спірного договору оренди землі, а саме 22.02.2011р. господарським судом Львівської області винесено рішення у справі №15/254 (2010) (залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.05.2011р.), яким за ТОВ «БІНП ЛТД» визнано право власності на нерухоме майно будівлю торгівельного павільйону літ. А-2, загальною площею 296,5 кв.м. по вул. Шпитальній, 2 у м. Львові. Однак, постановою ВГС України від 19.11.2012р. постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.05.2011р. було скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.01.2013р. рішення господарського суду Львівської області від 22.02.2011р. залишено без змін. Постановою ВГС України від 15.04.2013р. у справі №5015/2932/11 15/254 (2010) передано на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

Рішенням господарського суду Львівської області від 19.06.2013р. позов було задоволено повністю, визнано право власності на нерухоме майно будівлю торгівельного павільйону літ. А-2, загальною площею 296,5 кв.м. по вул. Шпитальній, 2 у м. Львові. Проте, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06.11.2013р. (залишеною без змін постановою ВГС України від 08.04.2014р.), рішення господарського суду Львівської області від 19.06.2013р. було скасоване, прийняте нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою звернення прокурора до суду слугувало те, що земельна ділянка, яка була передана відповідачу-2 за договором оренди землі від 20.07.2011р. передавалася в користування ТОВ «БІНП ЛТД» виключно для обслуговування павільйону (збірно-розбірної конструкції), однак всупереч умовам договору оренди, ухвали Львівської міської ради, відступивши від норм робочого проекту павільйону відповідачем-2 було зведено обєкт нерухомості та в судовому порядку визнано на нього право власності. До того ж, допущені відповідачем-2 порушення призвели до зменшення відстані павільйону до фасаду ТЦ «Магнус» на вул. Шпитальній, 2, яка визначена та погоджена у робочому проекті та зведення обєкта нерухомості у межах червоних ліній, що законом не допустимо. Відтак, прокурор просить суд визнати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради № 3992 від 30.09.2010р. «Про продовження ТзОВ «БІНП ЛТД» терміну оренди земельної ділянки на вул. Шпитальній, 2», визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 20.07.2011р., укладений між Львівською міською радою та ТОВ «БІНП ЛТД», загальною площею 0,0183 га по вул. Шпитальній, 2 у м. Львові, загальною вартістю 693573,66 грн., зареєстрований 22.07.2011р. в органах Держземагенства за № 2.

З метою обєктивного розгляду справи, судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Згідно Висновку №2256 судової інженерно-технічної експертизи по господарській справі №914/21/14 від 29.12.2015р., споруда, яка знаходиться на земельній ділянці площею 0,0183 га (кадастровий № :03:001:0018) у м. Львові по вул. Шпитальна, 2 не є обєктом нерухомого майна. Споруда, яка знаходиться на земельній ділянці площею 0,0183 га по вул. Шпитальна, 2 у м. Львові, відноситься до такого виду обєкту містобудування, як павільйон. Споруда, яка знаходиться на земельній ділянці площею 0,0183 га (кадастровий № :03:001:0018) у м. Львові по вул. Шпитальна, 2 відповідає умовам використання земельної ділянки, передбаченим Договором оренди землі від 10.02.2006р., укладеним між Львівською міською радою і ТОВ «БІНП ЛТД» в 2006 році. Споруда, яка знаходиться на земельній ділянці площею 0,0183 га (кадастровий № :03:001:0018) у м. Львові по вул. Шпитальна, 2 відповідає Робочому проекту збірно-розбірного павільйону громадського харчування ТОВ «БІНП ЛТД» на вул. Шпитальній, 2 у м. Львові від 2009 року (з урахуванням «Змін до Робочого проекту від 2010 року в частині висоти павільйону» з врахуванням схем на аркушах 2-14, що на а.с. 105-117, том ІІ).

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на момент винесення оскаржуваної ухвали) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно ст. 19, ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Так, приписами ст. 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

У відповідності до пункту «в» ч. 1 ст. 12 ЗК України (в редакції, котра діяла станом на день винесення оскаржуваної ухвали) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Матеріалами справи підтверджено, що у звязку з закінченням 20.10.2010р. договору оренди землі від 10.02.2006р. (на підставі якого відповідачу-2 було передано в користування земельну ділянку площею 0,0183 га по вул. Шпитальній, 2 у м. Львові), ТОВ «БІНП ЛТД» у встановленому законом порядку звернувся до Львівської міської ради з заявою про поновлення договору на новий строк.

Ухвалою від 30.09.2010р. №3992 Львівською міською радою вирішено продовжити ТОВ «БІНП ЛТД» договір оренди землі щодо земельної ділянки площею 0,0183 га по вул. Шпитальній, 2 у м. Львові, терміном на 5 років, зобовязано відповідача-2 у місячний термін укласти договір оренди землі та здійснити його державну реєстрацію.

Однак, з незалежних від ТОВ «БІНП ЛТД» причин, зокрема, відмови Львівської міської ради у видачі ухвали №3992 від 30.09.2010р., спірний договір оренди був підписаний сторонами лише 20.07.2011р.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 2.24. постанови від 17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» для правильного вирішення спору про визнання недійсним договору оренди суттєве значення має з'ясування правового режиму спірної земельної ділянки та дотримання сторонами порядку передачі її в оренду згідно з вимогами статей 84, 118, 123, 124 ЗК України з урахуванням необхідності у певних випадках дотримання порядку її вилучення. З огляду на це судам потрібно встановлювати наявність у відповідної ради повноважень для вирішення питання щодо затвердження проекту відведення і передачі спірної земельної ділянки в оренду, а отже й дійсність укладеного договору, що оспорюється.

Звертаючись з даним позовом до суду прокурор зазначає, що відповідач-2 неналежно виконував умови попереднього договору оренди землі від 10.02.2006р., а саме замість встановлення павільйону неправомірно звів на орендованій земельній ділянці обєкт нерухомості, а тому прийняття Львівською міською радою спірної ухвали та укладення на її виконання оскаржуваного договору є безпідставним.

Як вже зазначалося, відповідно до Висновку №2256 судової інженерно-технічної експертизи по господарській справі №914/21/14 від 29.12.2015р. споруда, яка знаходиться на земельній ділянці площею 0,0183 га. у м. Львові по вул. Шпитальна, 2 не є обєктом нерухомого майна, відноситься до такого виду обєкту містобудування, як павільйон та відповідає умовам використання земельної ділянки, передбаченим Договором оренди землі від 10.02.2006р, а також Робочому проекту збірно-розбірного павільйону (з урахуванням «Змін до Робочого проекту від 2010 року).

Частиною 1, 5 ст. 42 ГПК України передбачено, що висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обгрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Оцінюючи висновок експерта за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що такий є належним та допустимим доказом у справі, який спростовує покликання прокурора та відповідача-1 на те, що павільйон, який було встановлено ТОВ «БІНП ЛТД» є нерухомістю.

Разом з тим, судом відхиляються покликання прокурора та відповідача-1 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06.11.2013р. (як на преюдиціальний факт), в якій колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки ТОВ «БІНП ЛТД» здійснило самовільне будівництво нерухомого майна на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, а також без належного дозволу та затвердженого проекту щодо будівництва саме нерухомого майна, оскільки в силу приписів п. 2.6 постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р. преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір. В даному випадку колегія суддів зазначає, що висновок Львівського апеляційного господарського суду в справі №5015/2932/11 (15/254 (2010)), на який покликаються прокурор та представник Львівської міської ради являються не фактом, а правовою оцінкою фактів, здійсненою апеляційним судом за результатами розгляду справи із застосуванням приписів ч. 2 ст. 375, ч. 1, 2, 4, 5 ст. 376 ЦК України.

Покликання прокурора та відповідача-1 на те, що справа № 5015/2932/11 (15/254 (2010)) розглядалася господарськими судами неодноразово і факт здійснення ТОВ «БІНП ЛТД» будівництва саме нерухомого майна із зазначенням відповідних доказів встановлювався в рішеннях судів (зокрема тих, якими визнавалося право власності) не заслуговують на увагу, оскільки всі ці рішення згодом були скасовані, а відповідно до п. 2.6 Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р. не надається преюдиціального значення також фактам (обставинам), зазначеним: у скасованих судових рішеннях (а в разі часткового скасування таких рішень - у скасованих їх частинах); у судових рішеннях касаційної інстанції, оскільки останню не наділено правом, зокрема, встановлювати або вважати доведеними обставини і вирішувати питання, пов'язані з доказуванням (частина друга статті 111-7 ГПК), - за винятком випадків, коли касаційна інстанція, скасувавши рішення попередніх судових інстанцій, прийняла нове рішення на підставі встановлених ними обставин.

Таким чином, з огляду на зазначені розяснення, єдиним судовим актом у справі № 5015/2932/11 (15/254 (2010)), який містить преюдиціальні факти для даної справи являлася постанова Львівського апеляційного господарського суду від 06.11.2013р., котра з підстав зазначених вище не являється беззаперечним доказом того, що споруда у м. Львові по вул. Шпитальній, 2 за своїм типом належить до обєктів нерухомого майна.

Оскільки, підставою заявлених позовних вимог являлося неналежне виконання ТОВ «БІНП ЛТД» умов договору оренди землі, зокрема, зведення на земельній ділянці, яка передавалася для встановлення та обслуговування павільйону, обєкту нерухомості, а в процесі розгляду справи судом було встановлено, що споруда, котра була встановлена відповідачем-2 на орендованій земельній ділянці є павільйоном та не являється обєктом нерухомого майна, підстави для скасування ухвали Львівської міської ради №3992 від 30.09.2010р., визнання недійсним договору оренди землі від 20.07.2011р. та відповідно зобовязання ТОВ «БІНП ЛТД» звільнити земельну ділянку відсутні, так як використання земельної ділянки здійснюється відповідачем-2 у відповідності до умов договору та вимог закону.

Не заслуговують на увагу твердження прокурора та відповідача-1 на те, що в даному випадку мало місце не продовження договору оренди землі на новий строк, а фактично укладення нового договору оренди, оскільки первинно земельна ділянка по вул. Шпитальна, 2 передавалася в користування ТОВ «БІНП ЛТД» з метою встановлення на ній тимчасового павільйону з легких конструкцій, натомість вже в договорі від 20.07.2011р. вказано, що земельна ділянка передається для обслуговування павільйону.

Наведене спростовується положеннями ст. 33 Закону України «Про оренду землі», якими передбачено, що при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін, що, зокрема, і відбулося в даному випадку при продовженні спірного договору оренди землі.

Враховуючи наведене, суд відмовляє прокурору в задоволенні позову повністю.

З приводу раніше поданої відповідачем-2 заяви про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, то така з огляду на безпідставність позовних вимог та відмову в позові задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги те, що при поданні позовної заяви прокуратура в силу положень Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на 10.01.2014р.) була звільнена від сплати судового збору, відповідно такий прокурором не сплачувався, підстав для стягнення судового збору в даному випадку немає.

Керуючись ст.ст. 2, 4-3, 12, 29, 32, 33, 34, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 05.04.2016 р.

Головуючий суддя Крупник Р.В.

Суддя Король М.Р.

Суддя Яворський Б.І.