РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2016Справа №910/5097/16

За позовомПублічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"
до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
простягнення 1 314,05 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Панченко Ю.В. - представник за довіреністю № 176 від 01.04.16;
від відповідача не з'явились

В судовому засіданні 13.04.16, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» про стягнення з останнього заборгованості в сумі 1.314,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було здійснене перевезення вантажу за договором поставки (контрактом) від 01.04.2014 № 12 EXP/01-14, укладеним між позивачем, як продавцем та компанією «Metinvest Snternational S.A.» як покупцем. В ході перевезення було встановлено факт нестачі, що був зафіксований шляхом складання комерційного акту від 25.09.2015 № 321396/56, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 1314 грн. 05 коп. збитків.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.03.2016 порушено провадження у справі № 910/5097/16 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 13.04.2016.

У судове засідання, призначене на 13.04.2016, представник позивача з'явився, на виконання вимог ухвали суду надав через канцелярію суду документи, що долучені до матеріалів справи, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 13.04.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення 025, відповідно до якого відповідач отримав ухвалу суду про порушення провадження у справі 28.03.2016.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

На виконання умов контракту № 12/EXP/01-14 від 01.04.2014 року, укладеного між компанією «Metinvest Internatinal SA» (покупець) та Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - позивач, продавець) 17.09.2015 у напіввагоні № 56952088 за накладною № 48422760 зі станції Маріуполь-Сортувальний було відправлено вантаж (сталь тонколистова) через ДП «Спеціалізований морський порт Октябрськ», експорт до Іраку, вантажовідправник - ПАТ «ММК ім.. Ілліча», вантажоодержувач - ТОВ «Метінвест-Шипінг».

25.09.2015 вантаж було видано на станції призначення з комерційним актом № БЖ 321396/56, який свідчить про недостачу сталі тонколистової у кількості 0,12 т.

Відповідно до інформації, викладеної в розділі Д комерційного акту, при комісійному переважуванні вантажу в вагоні № 56952088 на справних вагонних тензометричних вагах (повірка 24.07.15) встановлено: за документом значиться 12 пачок, вантаж сталь тонколистова, тара по документу - 23100 кг., нетто - 64670 кг. Фактично виявилось 12 пачок, завантаження в один ярус в два ряди. Праворуч за рухом поїзду 3-тя пачка в кожусі, укручена дротом діаметром 6 мм в одну нитку в двох місцях промаркована синьою фарбою номер плавки 254059-3 вагою брутто 4640 кг, нетто 4530 кг. На інших пачках окантовочні стрічки та кожухи справні з бірками. При переважуванні порушеної пачки на справних вагонних тензометричних вагах (повірка 24.07.15) встановлено розбіжність між масою зазначеною в документі та фактичною масою у бік зменшення на 120 кг. Вагон прибув у технічному та комерційному стані справний.

Таким чином, при прийманні вантажу на ст. СМП «Октябрьск» Одеської залізниці 25.09.2015 року була виявлена недостача вантажу в розмірі120 кг.

За вимогами ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до статті 52 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457(далі - Статут), на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Судом встановлено, що комерційний акт № 321396/56 від 25.09.15 р. складений у відповідності з Правилами складання актів.

Розрахунок шкоди, спричиненої внаслідок недостачі вантажу у напіввагоні № 56952088 проведений позивачем відповідно до Правил перевезення вантажів та становить 1314,05 грн. (вартість 120 кг сталі тонколистової згідно специфікації № 1069 SF від 04.09.2015 до контракту № 12/EXP/01-14 від 01.04.2014 року).

Спір виник внаслідок порушення відповідачем правил перевезення вантажу, що призвело до фіксування вказаного порушення із складанням комерційного акту від 25.09.2015 № БЖ 321396/56 та виникненням у відповідача перед позивачем обов'язку відшкодувати завдані збитки в розмірі 1314,05 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ч.1 статті 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Частина 1 статті 314 ГК України передбачає, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Відповідно до ч.2 статті 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно з п. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, що затверджений Постановою КМУ від 06.04.1998 № 457, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно ст. 105 Статуту залізниць України залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно статті 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Відповідно до статті 130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 133 Статуту залізниць України передбачено, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

До претензії або позову додаються документи, які підтверджують вимоги заявника. До претензії або позову щодо втрати, нестачі, псування або пошкодження крім документів, які обґрунтовують їх пред'явлення (подання), додається документ, який засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

На відміну від права відступлення права вимоги, передбаченого у статті 512 Цивільного кодексу України, спеціальна норма пункту 133 Статуту залізниць України не допускає передачу іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, квитанції про приймання вантажу, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Отримувачем вантажу за накладною № 48422760 є ТОВ «Метінвест-Шиппінг», яке відповідно до ст. 133 Статуту залізниць України передало право на пред'явлення претензій та позову вантажовідправнику - Публічному акціонерному товариству "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", про що свідчить відповідний переуступний напис на накладній № 48422760.

Таким чином, факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1314,05 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (65012, м. Одеса, Приморський район, вул. Пантелеймонівська, будинок 19, код 40081200) на користь Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504 м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1; ідентифікаційний код 00191129) заборгованість в сумі 1 314 (одна тисяча триста чотирнадцять) грн 05 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.04.2016

Суддя Пукшин Л.Г.