Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "04" квітня 2016 р. Справа № 906/127/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 06.03.16)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 04.02.16)

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Малополовецьке"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропереробне інноваційне об'єднання"

про стягнення 162375,57 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 162375,57 грн. заборгованості за договором купівлі - продажу №28.4/15 від 28.04.15., з яких: 140000,00 грн. - борг, 15215,00 грн. - пеня, 4456,47 грн. - інфляційні втрати, 2704,10 грн. - річні.

Заявою від 22.03.16 позивач зменшив розмір позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути 110000,00 грн. боргу, 15922,14 грн. пені, 6840,00 грн. інфляційних втрат, 4390,03 грн. річних.

З врахуванням вимог ст.22 ГПК України суд прийняв до розгляду заяву про зменшення позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у ній з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково в сумі 121230,03грн., з яких: 110000,00 грн. боргу, 6840,00 грн. інфляційних втрат, 4390,03 грн. річних. Заперечує щодо стягнення пені в розмірі 15922,14 грн. , оскільки згідно 5.3 договору пеня становить 174,23 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд , зазначивши про

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДП Малополовецьке" (продавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропереробне інноваційне об'єднання" (покупець/відповідач) укладено договір купівлі-продажу №28.4/15, відповідно до якого Позивач зобов'язався поставити та передати у власність Покупця товар, а Відповідач зобов'язався прийняти та оплатити товар на умовах цього договору (а.с.8).

Відповідно до п.п. 1.2, 2.1 Договору, найменування товару, його асортимент та ціна визначається Додатком до цього договору, що є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п.1 Додатку №1 від 28.04.2015 року до Договору, Відповідач зобов'язався отримати на умовах самовивозу зі складу Продавця зерно сої в кількості 100тон по ціні 9150.00грн. за тону на загальну суму 152500.00грн. разом з ПДВ. За умовами п.3 Додатку №1, партія товару, визначена в додатку №1, повинна бути поставлена не пізніше ніж 29.04.2015 року та оплачена протягом 5 днів після підписання договору, але не пізніше 05.05.15 року (а.с.11).

На виконання своїх зобов'язань, визначених Додатком №1, Позивач передав Відповідачу, а Відповідач прийняв 72,06 тони товару на суму 659349.00грн., що підтверджується підписаною сторонами та скріпленою печатками накладною №29/04-2 від 29.04.15 року; 24,5 тони товару на суму 224175.00грн., що підтверджується підписаною сторонами та скріпленою печатками видатковою накладною №20/05-1 від 20.05.15(а.с.61). (а.с.14).

Відповідно до п. 1 Додатку №2 від 26.05.2015 року до Договору, Відповідач зобов'язався отримати на умовах самовивозу зі складу Продавця зерно сої в кількості 100 тон по ціні 9100.00грн. за тону на загальну суму 151666.66грн. разом з ПДВ. За умовами п.3 Додатку №2, партія товару, визначена в додатку №2, повинна бути поставлена не пізніше ніж 29.05.15 року та оплачена протягом 15 днів після підписання договору, але не пізніше 10.06.15 року (а.с.12).

На виконання своїх зобов'язань, визначених Додатком №2, Позивач передав Відповідачу, а Відповідач прийняв 28 травня 2015 року 94,75 тони товару на суму 862225.00грн., що підтверджується підписаною сторонами та скріпленою печатками накладною №28/05-1 від 28.05.2015 року (а.с.13).

По вказаним накладним, позивач відпустив відповідачу товар на загальну суму 1745749,00грн.

Сторони скорегували кількість товару поставленого за накладною №20/05-1 від 20.05.15 на суму 3385,50грн.

Таким чином, відповідач отримав від позивача товар на загальну суму 1742363,50грн.

Згідно п.4.4 договору, оплата за товар здійснюється на умовах зазначених в Додатку до договору, який є невід'ємною його частиною.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо оплати товару виконав частково, сплативши позивачу 1635749,00 грн.,внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду та на час розгляду справи у суді перед позивачем існує заборгованість в сумі 110000,00грн. (1742363,50-1632363,50), що підтверджується підписаними сторонами ОСОБА_2 звірки розрахунків (а.с.62,64) та поясненнями представників сторін у судовому засіданні.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За нормами ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 110000,00грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач на підставі п. 5.3 договору просить стягнути з відповідача 15922,14 грн. пені (а.с.35).

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.5.3 Договору, в разі, якщо оплата товару здійснена пізніше строків, вказаних в Додатку до Договору, Покупець сплачує Продавцю неустойку у формі пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару за кожен день прострочення, але не більше 0,01% від загальної вартості товару.

Виходячи з умов договору, суд вважає, що позивач неправомірно здійснив розрахунок пені, оскільки розмір пені заявлений до стягнення (15922,14грн.) значно перевищує 0,01% від загальної вартості відпущеного товару (1742363,50 грн.), що становить 174,24грн.

З огляду на вимоги ч.1 ст. 4-7 і ст. 43 ГПК України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується ( п.1.12 Постанови № 14).

З огляду на викладене, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягненні пені в розмірі 174,24грн.

Відповідно до ст. ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, розмір яких згідно уточненого розрахунку позивача становить: 6840,00 грн. інфляційних та 4390,03 грн. 3% річних . Суд, перевіривши наданий позивачем уточнений розрахунок інфляційних і 3% річних приходить до висновку, що він складений правильно і тому задовольняє позов у цій частині в заявленому розмірі.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач доказів сплати боргу не надав.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в розмірі 121404,27грн., з яких: 110000,00грн. боргу, 174,24грн. пені, 4390,03грн. 3% річних, 6840,00грн. інфляційних. У стягненні 15747,90грн. слід відмовити за безпідставністю.

Витрати , пов'язані з оплатою судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог , оскільки він спонукав позивача звернутись з позовом до суду.

У зв'язку із зменшенням розміру позовних вимог позивачем, суд вважає за необхідне повернути позивачу із Державного бюджету України судовий збір в розмірі 378,36грн. на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропереробне інноваційне об'єднання" (13642, Житомирська область, с.Білилівка, вул.Першотравнева, 1; код в ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Малополовецьке" (08550, Київська область, Фастівський район, с.Малополовецьке, вул.Молодіжна; код в ) - 110000,00грн. боргу, 174,24грн. пені, 4390,03грн. 3% річних, 6840,00грн. інфляційних, 1821,06грн. судового збору.

3.Відмовити в позові в частині стягнення 15747,90грн. пені.

4.Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП Малополовецьке" (08550, Київська область, Фастівський район, с.Малополовецьке, вул.Молодіжна; код в ) - 378,36грн. (триста сімдесят вісім грн. 36коп.) судового збору, сплаченого за платіжним дорученням №757 від 02.12.15 на суму 2221,08грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 08.04.16

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу