ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р. Справа № 914/2441/13

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді Бонк Т.Б.

суддів Гриців В.М.

Якімець Г.Г.

при секретарі Борщ І.О.

за участі представників сторін:

від скаржника - Яценко С.А., Яценко А.С (представники за довіреністю)

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

від третіх осіб - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Виробничо-технічного підприємства "Джерело" від 07.03.2016 року

на ухвалу господарського суду Львівської області від 29.02.2016 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя - Сухович Ю.О., судді - Щигельська О.І., Ділай У.І.)

у справі за № 914/2441/13

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м.Київ

до відповідача: Малого колективного підприємства "Аліна", м.Дрогобич Львівської області

за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, м.Дрогобич Львівської області

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-2 ОСОБА_6, м.Дрогобич Львівської області

про: звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю металообробної дільниці загальною площею 1 009,1 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

ВСТАНОВИВ:

ухвалою господарського суду Львівської області від 29.02.2016 року у справі № 914/2441/13 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", до відповідача Малого колективного підприємства "Аліна", за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-2 ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю металообробної дільниці загальною площею 1 009,1 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, позовну заяву Виробничо-технічного підприємства "Джерело" про визнання договору купівлі - продажу від 18.10.2001 року недійсним та зобов'язання повернення майна, повернуто без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 63 ГПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що позовні вимоги у справі № 914/2441/13 та позовні вимоги Виробничо-технічного підприємства "Джерело" не є тотожними, відтак остання з урахуванням положень п.5 ч.1 ст.63 ГПК України підлягає поверненню без розгляду.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до абзц.2 підп.1.5.п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», вступ у справу третьої особи, яка має самостійні вимоги на предмет спору, можливий тільки на підставі її позовної заяви, що повинна відповідати вимогам статей 54-57 ГПК, а не за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду (стаття 26 ГПК). Питання про прийняття такої заяви, відмову в її прийнятті або про її повернення вирішується на загальних підставах згідно зі статтями 61-63 ГПК. Зокрема, дійшовши висновку про те, що у відповідній заяві не зазначено обставин, на яких ґрунтується вимога третьої особи, та/або доказів, що підтверджують ці обставини, суд повертає заяву на підставі пункту 3 частини першої статті 63 названого Кодексу. Якщо ж така третя особа звертається з позовом, вимоги за яким не є тотожними вимогам за первісним позовом (наприклад, про визнання недійсним договору, тоді як первісний позов стосується стягнення заборгованості за тим же договором), позов третьої особи може бути повернуто на підставі пункту 5 частини першої статті 63 ГПК, оскільки третя особа може бути допущена до участі у справі лише тоді, коли її самостійна вимога стосується предмета спору між позивачем і відповідачем у справі.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору (п.5, ч.1 ст. 63 ГПК України)

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Львівської області від 29.02.2016 року у справі №914/2441/13, Виробничо-технічне підприємство "Джерело" подало апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник у своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 29.02.2016 року та посилається на те, що суд першої інстанції при винесенні ухвали ототожнив предмет спору та предмет позову, невірно встановив предмет спору у первісному позові, та не встановив предмет спору у позовній заяві Виробничо-технічного підприємства "Джерело".

Отже, предметом перегляду апеляційного суду є процесуальні дії суду першої інстанції у формі ухвали суду щодо повернення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору.

В судове засідання в апеляційній інстанції з'явилися представники скаржника, які підтримали доводи апеляційної скарги, надали пояснення аналогічні змісту апеляційної скарги.

Представники сторін та третіх осіб в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили.

Оскільки явка представників сторін та третіх осіб не визнавалась апеляційним судом обов'язковою, за відсутності клопотань про відкладення розгляду справи, враховуючи законодавчо встановлені процесуальні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, виходячи з приписів ч.2 ст.102 ГПК України, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній доказами .

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, апеляційний господарський суд вважає, що ухвалу господарського суду Львівської області від 29.02.2016 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Виробничо-технічного підприємства "Джерело" - без задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що Виробничо-технічним підприємством "Джерело" 26.02.2016 року (згідно відмітки працівника суду першої інстанції) до справи № 914/2441/13 подано заяву про встановлення статусу ВТП «Джерело» як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, та подано самостійний позов до МКП «Аліна», третя особа - ПАТ «Дельта Банк», про визнання договору купівлі - продажу від 18.10.2011 року, укладеного між ТОВ ВТП «Джерело» та МКП «Аліна», недійсним та про зобов'язання повернути майно.

Відповідно до ст. 26 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу до прийняття рішення господарським судом, подавши позов до однієї або двох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу господарський суд виносить ухвалу.

За змістом норми ст. 26 ГПК України під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об'єкт, з приводу якого виник правовий спір між позивачем і відповідачем.

Самостійними вимогами в розумінні наведеної статті є вимоги особи, яка вважає, що вона також перебуває в матеріальних правовідносинах із відповідачем і її право порушено відповідачем.

Разом з тим, самостійна вимога повинна бути спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем. Вимога, спрямована на будь-що що знаходиться поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а має бути здійснена через подання самостійного позову.

Разом з тим, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (абз. 4 п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 18).

Предмет позову, як правило, узгоджується з встановленими законом способами захисту.

При цьому положеннями ГПК України не передбачено, що вимоги позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, мають бути ідентичними.

Як вбачається з матеріалів справ, предметом позову у справі за позовною заявою ПАТ «Дельта Банк» є звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на нежитлову будівлю металообробної дільниці загальною площею 1 009,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Предметом самостійного позову скаржника є визнання недійсним договору купівлі-продажу майна від 18.10.2001 року, укладеного між ТОВ ВТП «Джерело» та МКП «Аліна», за яким предметом договору було майно: нежитлові будівлі - АДРЕСА_1., яке в подальшому було передане відповідачем в іпотеку ПАТ «Дельта Банк», а також позивач просить повернути спірне майно.

В даному випадку вимоги позову скаржника як третьої особи, яка звернулася з самостійним позовом, тобто предмет позову, не є тотожними вимогам за позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги у справі №914/2441/13 та позовні вимоги ВТП "Джерело" у поданій позовній заяві не є тотожними, проте вважає за необхідне також порівняти співвідношення предмета спору у поданих позовах та з'ясувати, чи самостійна вимога позивача (скаржника) стосується предмета спору між позивачем і відповідачем у справі.

Апеляційний суд зазначає, що предмет спору (як об'єкт спору, на який спрямований спосіб захисту) у вказаних позовах є різним, нетотожним, оскільки предметом спору про звернення стягнення - є предмет іпотеки, а предметом спору за позовом Виробничо-технічного підприємства "Джерело" є договір купівлі - продажу як об'єкт спору, якого стосується вимога позивача (скаржника). Повернення спірного нерухомого майна є похідною вимогою щодо вимоги про визнання договору недійсним. А відтак, різними за цими позовами є предмет доказування та докази, що матимуть значення для правильного вирішення спору, і сумісний розгляд цих позовів перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та утруднить вирішення спору.

Отже, апеляційний суд вважає, що самостійна вимога ВТП «Джерело» не стосується предмета спору між позивачем і відповідачем у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк», а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви Виробничо-технічного підприємства «Джерело» без розгляду.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду першої інстанції прийнята з урахуванням усіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору в порядку ст.49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 26, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Ухвалу господарського суду Львівської області від 29.02.2016 року у справі № 914/2441/13 - залишити без змін, апеляційну скаргу Виробничо-технічного підприємства "Джерело" від 07.03.2016 року - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 04.04.2016 року.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

судді В.М. Гриців

Г.Г. Якімець