РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016Справа № 910/28729/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до комунального підприємства «КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН»,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1) Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської

міської ради (Київської міської державної адміністрації),

2) Київська міська рада,

про визнання продовженим договору,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача - ОСОБА_3 (довіреність від 01.04.2016 № б/н);

від відповідача - Акімова А.В. (довіреність від 25.12.2015 № 167);

від третьої особи 1 - Коломієць В.С. (довіреність від 21.03.2016 № 225-КМГ-873);

від третьої особи 2 - Коломієць В.С. (довіреність від 04.01.2016 № 062/01/10-3),

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 року Господарського суду міста Києва ФОП ОСОБА_1 звернулася до з позовом до комунального підприємства «Київський метрополітен» про визнання продовженим договору про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду від 15.10.2011 № 217-У (Ор) - 11.

Позовні вимоги мотивовані відмовою відповідача щодо продовження терміну дії договору на новий строк на підставі ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», що безпосередньо впливає на інтереси позивача щодо продовження користування об'єктом оренди у зв'язку з чим позивач просить суд визнати продовженим договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду від 15.10.2011 № 217-У (Ор) - 11, яке передається в оренду на термін до 10.10.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2015 порушено провадження у справі № 910/28729/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 30.11.2015.

На підставі заяви представника позивача від 24.11.2015, при розгляді даної справи здійснювалося фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку, передбаченому ч. 7 ст. 81-1 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2015 розгляд справи відкладено на 09.12.2015 та залучено до участі у страві третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Київську міську раду.

У судове засідання, призначене на 09.12.2015, представники сторін і третьої особи 1 з'явилися та надали суду додаткові пояснення по суті спору. Представник позивача у судовому засіданні просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти заявленого позову та просив суд відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи 1 у судовому засіданні заперечив проти заявленого позову та просив суд відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи 2 у судове засідання 09.12.2015 не з'явився, вимог ухвали суду від 30.11.2015 не виконав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні 09.12.2015 суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали даної справи, оголосив ухвалу про зупинення провадження у даній справі до вирішення пов'язаної з нею іншої справи № 910/20697/15.

15.03.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про поновлення провадження у справі у зв'язку із винесенням Київським апеляційним господарським судом постанови у справі № 910/20697/15, якою апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення суду від 21.09.2015 без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 поновлено провадження у справі № 910/28729/15, розгляд справи призначено на 04.04.2016.

У судовому засіданні 04 квітня 2016 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши повноважних представників сторін спору і третіх осіб, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.

Між комунальним підприємством «Київський метрополітен», як орендодавцем, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, як орендарем, укладено договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду від 15.10.2011 № 217-У(Ор) - 11 (далі - договір).

Відповідно до предмета договору орендодавець на підставі рішення Київради від 28.12.2010 № 517/5329 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю, з тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками), розташований за адресою: станція метро "ДОРОГОЖИЧІ" для торгівлі непродовольчими товарами.

Об'єктом оренди є частина вестибюлю, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ УКРМЕТРОТУНЕЛЬПРОЕКТ" тимчасово огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 46,6 кв. м. згідно з викопіюванням з схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього договору (п. 2.1 договору).

Судом встановлено, що об'єкт оренди передано, а відповідачем отримано 01 листопада 2011 року, що підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна від 01.11.2011 № б/н, засвідчена копія якого міститься у матеріалах справи.

Згідно п. 9.1 цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київради від 28.12.2010 року № 517/5329 діє з 15.10.2011 до 13.10.2014.

Згідно з п. 9.5 договору, договір припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Як вбачається з п. 9.3 договору, після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради.

Предметом спору у даній справі є визнання продовженим (пролонгованим) договору від 15.10.2011 № 217-У(Ор) - 11.

Позов мотивований таким.

На думку позивача, відсутні підстави для відмови йому у продовженні дії договору, передбачених абзацом 11 ч. 4 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та п. 12.4 Положень про оренду майна територіальної громади міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 34/6250, у зв'язку із чим позивачем 04 вересня 2014 року надіслано третій особі 1 лист від 04.09.2014 № 104, яким орендар звернувся із проханням продовжити термін дії договору. Засвідчена копія листа, містяться у матеріалах справи.

На думку позивача, договір є автоматично пролонгованим, зокрема, на термін до 10 жовтня 2017 року, оскільки протягом одного місяця з дати закінчення договору жодних заяв про небажання продовжувати дію договору від відповідача, Київської міської ради та третьої особи 1 не надходило.

Позивач зазначає, що 10.06.2015 відповідач направив на адресу позивача лист від 17.04.2015 № 366-НДД, у якому повідомив про свою незгоду із продовженням на новий строк договору оренди та вимагав передати об'єкт оренди.

У з урахуванням вищенаведеного, позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд зазначає таке.

По-перше.

Частиною 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Аналогічні положення містить стаття 764 Цивільного кодексу України.

В той же час, відповідно до 9.3 договору після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради.

З наведених норм права, що дія договору продовжується у разі відсутності заперечень сторін проти такої пролонгації протягом місяця після закінчення терміну договору.

В той же час, умови договору передбачають наявність рішення Київради для продовження дії договору.

Судом встановлено, що листом від 17.10.2014 №23 відповідач повідомляв позивача про те, що об'єкт оренди не відповідає вимогам Правил пожежної безпеки в метрополітенах, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 20.06.2012 № 335, а тому договір продовжуватись на новий термін не буде, та повідомляв про необхідність повернути об'єкт після закінчення встановленого строку дії договору до 12.11.2014.

З наведеного вбачається, що до закінчення строку дії договору КП «КИЇВСЬКИЙ МЕТРОПОЛІТЕН», як орендодавець, повідомив ФОП ОСОБА_1, як орендаря, про припинення дії договору у встановлений строк та необхідність повернути об'єкт оренди за відповідним актом. Як наслідок, додаткова угода про продовження строку дії спірного договору сторонами не укладалася.

Таким чином, твердження позивача щодо неотримання ним повідомлень про небажання продовжувати дію договору спростовується встановленими судом вище фактичними обставинами, які підтверджуються матеріалами даної справи.

Більше того, матеріали справи не містять та сторонами не надано суду відповідного рішення Київради про продовження дії договору оренди від 15.10.2011 № 217-У(Ор) - 11, яке є обов'язковим для продовження дії договору.

Отже, в силу наведених обставин справи договір не є таким, що продовжений на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

По-друге.

Вимога про визнання договору продовженим (пролонгованим) є нічим іншим як встановленням факту, що має юридичне значення. Цей факт може встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами договору спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог. Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові від 14.01.2002 у справі за позовом АТ «Сантехмонтаж-60» до Малого приватного підприємства «Фірма "Барвінок», АТ «Компанія «Капітал» та АТ «Барвінок» про визнання неукладеним договору купівлі-продажу і визнання недійсними договорів.

Спір про визнання договору продовженим не є спором про наявність чи відсутність цивільного права, а заявлена позовна вимога не є позовом про визнання, у зв'язку з чим не може бути предметом спору та розглядатися самостійно.

Отже, предмет позову про визнання договору оренди продовженим не відповідає способам захисту права, передбаченим законом. Зокрема, такий спосіб захисту не міститься в переліках способів захисту права, визначених ст. 16 ЦК України та статтею 20 ГК України.

З матеріалів справи також не вбачається встановлення такого способу захисту прав орендаря у договорі, укладеному між сторонами.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

З огляду на все викладене в сукупності, позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є таким, що задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами, визначеними ч. 5 ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08 квітня 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань