РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016Справа №910/30794/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в особі Філії Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд-135 Домобудівельний комбінат"

про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 263 612,96 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Телегін Д.В., за довіреністю

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (далі - позивач) до Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в особі Філії Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд-135 Домобудівельний комбінат" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 263 612,96 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.12.2015 було порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 20.01.2016.

16.12.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано письмове підтвердження про відсутність аналогічного спору.

20.01.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 20.01.2016 представник позивача з'явився та подав клопотання про продовження строку розгляду справи. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 07.12.2015 про порушення провадження у справі № 910/30794/15 позивач виконав.

У судове засідання 20.01.2016 представник відповідача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 07.12.2015 про порушення провадження у справі № 910/30794/15 відповідач не виконав.

Розглянувши у судовому засіданні 20.01.2016 клопотання представника позивача про продовження строку розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вказаного клопотання.

Враховуючи те, що представник відповідача у судове засідання 20.01.2016 не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням відповідачем вимог ухвали господарського суду міста Києва від 07.12.2015 про порушення провадження у справі № 910/30794/15 та необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 10.02.2016.

У судове засідання 10.02.2016 представник позивача з'явився.

У судове засідання 10.02.2016 представник відповідача з'явився та подав відзив.

У судовому засіданні 10.02.2016 судом було оголошено перерву до 24.02.2016.

16.02.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано заперечення на відзив.

24.02.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Судове засідання 24.02.2016 не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Нечая О.В. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.02.2016 розгляд справи було призначено на 16.03.2016.

16.03.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано письмові пояснення по справі.

У судове засідання 16.03.2016 представник позивача з'явився, представник відповідача не з'явився.

Враховуючи те, що представник відповідача у судове засідання 16.03.2016 не з'явився, а також у зв'язку із необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 30.03.2016.

28.03.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

30.03.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 30.03.2016 представник позивача з'явився, надав суду для огляду копію Додаткової угоди від 01.10.2008 до Договору про постачання електричної енергії № 3315121 від 19.12.2003, надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 30.03.2016 не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2003 між АК «Київенерго» (в подальшому найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі - позивач, електропостачальна організація) та Філією Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд-135 Домобудівельний комбінат" (далі - відповідач, споживач) було укладено Договір на постачання електричної енергії № 3315121 (далі - Договір), відповідно до умов якого електропостачальна організація зобов'язується постачати електричну енергію відповідно до умов цього Договору, а споживач зобов'язується своєчасно здійснювати оплату електричної енергії за тарифами, що регулюються згідно з умовами, визначеними у ліцензії на постачання електричної енергії та в разі зміни публікується у пресі, виконує інші умови, визначені Договором та Додатками до нього, які є його невід'ємною частиною.

01.10.2008 між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору про постачання електричної енергії № 3315121 від 19.12.2003, відповідно до умов якої сторони, з метою приведення умов договору про постачання електричної енергії № 3315121 від 19.12.2003 у відповідність до вимог чинного законодавства, дійшли згоди викласти Договір від 19.12.2003 № 3315121 (з усіма додатками до нього) про постачання електричної енергії в новій редакції.

У судовому засіданні 30.03.2016 представником позивача було надано суду для огляду зазначену копію Додаткової угоди, та вказано на ту обставину, що вона є неукладеною, оскільки сторонами не виконано пункт 6 Додаткової угоди.

Однак, вивчивши зазначену Додаткову угоду, суд дійшов висновку, що вона є укладеною та чинною, з огляду на наступне.

Пунктом 6 Додаткової угоди передбачено, що угода набирає чинності з 01.10.2008 за умови підписання її обома сторонами та стає частиною цього Договору лише за умови її отримання постачальником.

З наданої представником позивача у судовому засіданні 30.03.2016 для огляду копії Додаткової угоди, а також копії, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що вказана Додаткова угода до Договору містить підписи і печатки сторін, що в свою чергу свідчить про отримання її позивачем від відповідача, оскільки в іншому випадку у позивача була б відсутня копія зазначеної Додаткової угоди з підписами і печатками обох сторін.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 644 Цивільного кодексу України якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

Таким чином, з огляду на приписи закону та враховуючи наявність підписів та печаток сторін, а також з урахуванням того, що саме представником позивача було надано суду для огляду копію Додаткової угоди до Договору з підписами та печатками сторін, у суду відступні підстави вважати Додаткову угоду неукладеною у зв'язку з неотриманням її позивачем.

Позивач зазначає, що з урахуванням Додатку 2 до Договору, відповідач зобов'язаний здійснювати повну поточну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період за фактичними показниками засобів обліку електричної енергії, згідно з виписаним рахунком, однак відповідачем системно порушуються договірні зобов'язання, внаслідок чого за період з 01.07.2014 по 01.11.2015 у відповідача виникла заборгованість за Договором за використану електричну енергію, яка становить 195 004,22 грн.

Однак, судом встановлено, що Договір, за яким позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, припинив свою дію 01.10.2009, враховуючи наступне.

Пунктом 9.5 Договору встановлено, що Договір набуває чинності з дня його підписання та укладається на термін до 01.10.2009. Договір вважається продовженим на один рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною стороною не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Кінцевим терміном дії Договору є 01.10.2009, що обумовлено п. 3 цієї угоди. Дія Договору після кінцевого терміну продовжується шляхом складання додаткової угоди. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої сторони у порядку, визначеному законодавством України.

В свою чергу, судом було витребувано у позивача додаткові угоди до Договору про постачання електричної енергії № 3315121 від 19.12.2003, укладені в період з 01.10.2008 до 01.10.2009, в разі їх наявності, а також письмові пояснення щодо строку дії Договору, з урахуванням п. 9.5 Додаткової угоди від 01.10.2008 до Договору.

Проте сторонами не було надано суду жодної додаткової угоди, укладеної в період дії Договору, яка б продовжувала строк його дії.

Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що Договір, на підставі якого позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за використану електричну енергію за період з 01.07.2014 по 01.11.2015 у розмірі 195 004,22 грн, припинив свою дію 01.10.2009, позовні вимоги про стягнення вказаної суми не підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлені до стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 3 689,64 грн, інфляційні втрати в розмірі 38 164,48 грн, пеня в розмірі 26 754,62 грн, проте оскільки позов в частині стягнення з відповідача основного боргу задоволенню не підлягає, зазначені похідні вимоги від основного зобов'язання також залишаються без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено 07.04.2016.

Суддя О.В. Нечай