ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"07" квітня 2016 р.Справа № 922/1106/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши матеріали

позовної заяви Харківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будюст", с. Пісочин
про витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Харківська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Харківській області звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будюст" про витребування майна з чужого незаконного володіння та спонукання до виконання певних дій, а саме зобов`язати ТОВ "Будюст" повернути майно, згідно акту опису та попередньої оцінки майна від 02.06.2015 року № 1/20-23-25-32, яке передано на зберігання відповідно договору про зберігання безхазяйного та іншого майна, що перейшло у власність держави № 1/2015 від 02 червня 2015 року, про що скласти відповідний акт.

Також, Харківська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Харківській області звернулась до суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору.

Розглянувши дане клопотання суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

При цьому, суд звертає увагу, що обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Згідно з пунктом 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. N 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України та пункту 5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 05.07.2012р. N 01-06/869/2012 Про деякі питання практики застосування Закону України Про судовий збір клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

В пункті 3.2. вказаної постанови Пленуму, зазначено, що у разі відстрочення або розстрочення сплати судового збору господарський суд повинен зазначити в ухвалі (про прийняття заяви чи скарги до провадження або в іншій) конкретний строк (строки) сплати судового збору, який (які) не може бути пізнішим за дату, на яку судом призначено розгляд заяви чи скарги.

Отже, звертаючись до суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, заявником не доведено відсутність можливості сплати судового збору на час подання позовної заяви та спроможність заявника вподальшому сплатити судовий збір, до ухвалення судового рішення судом.

Таким чином, заявником до клопотання не надано жодних доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі, а тому суд не може вважати вказане клопотання обґрунтованим та відмовляє в його задоволенні.

За результатами розгляду питання про прийняття позовної заяви суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню без розгляду, оскільки подана з порушенням вимог ст.57 Господарського процесуального кодексу України. Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, чого позивачем зроблено не було.

В Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" пунктом 2.2. зазначено, що статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Зокрема, господарським судам слід враховувати, що: 2.2.1. Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна (в тому числі в зв`язку з вимогами, заснованими на приписах частини п`ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Досліджуючи матеріали позовної заяви, судом встановлено, що вона містить вимоги майнового характеру, а саме вимога про зобов'язання відповідача повернути майно, згідно акту опису та попередньої оцінки майна від 02.06.2015 року № 1/20-23-25-32.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України " Про Державний бюджет України на 2015 р. " № 278-VIII від 07.04.2015 станом на 01.01.2015 р. мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218,00 грн.

Розмір ставки судового збору із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів України становить 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, а із позовних заяв немайнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Враховуючи те, що даний позов містить майнову вимогу, позивач мав сплатити судовий збір з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд зазначає, що позивач повинен був сплатити за подачу даної позовної заяви до господарського суду Харківської області суму судового збору за наступними реквізитами господарського суду Харківської області: рахунок отримувача № 3003, отримувач коштів - УДКС у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області, код отримувача - 37999654, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Харківській обл., МФО 851011, код класифікації доходів бюджету - 22030101, призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), господарський суд Харківської області (назва суду, де розглядається справа).

За приписами п.4 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Також, суд дійшов висновку, що позивачем не надано до суду належних доказів направлення на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками.

Згідно ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

При цьому, вказана правова норма не ставить обов'язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів в залежність від того чи є у відповідача в наявності ці документи, а містить імперативну норму щодо обов'язковості надіслання сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до п.п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

В даному випадку, позивачем було надано в якості доказів направлення на адресу відповідача копії позовної заяви разом із доданими до неї документами опис вкладення у цінний лист від 05.04.2016 року про направлення адміністративного позову з додатками, в той час, як до суду заявником було надано позовну заяву від 05.04.2016 року за № 2791/10/20-23-10-14.

Отже, у суду відсутня можливість встановити яку саме позовну заяву було направлено відповідачу, оскільки заявником в описі вкладення у цінний лист відсутній номер позовної заяви та немає переліку додатків, що були направлені відповідачу.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про повернення позову без розгляду, оскільки позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановлено порядку та розмірі та не надано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Керуючись п. 4, 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Харківській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, м. Харків (вх. № 1106/16 від 06.04.2016 року) всього на 37 аркушах.

Суддя ОСОБА_1
922/1106/16

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення (ст.63 ГПК України).