ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року Справа № 910/11538/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддяЯценко О.В.,
суддіДанилова М.В., Данилова Т.Б.
розглянувши матеріали касаційної скаргиДержавного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 року
у справі№ 910/11538/15
Господарського судуміста Києва
за позовомДержавного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "НТП Континент"
простягнення 187 874, 45 грн.

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:Левченко Д.Ю. дов. № 26 від 01.02.2016,
- відповідача:Заремба С.В. дов. б/н від 11.01.2016

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі за текстом - ДП "НЕК "Укренерго") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НТП Континент" (далі за текстом - ТОВ "НТП Континент") про стягнення 187 874, 45 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 року у справі № 910/11538/15 в задоволенні позовних вимог ДП "НЕК "Укренерго" відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, ДП "НЕК "Укренерго" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 року у справі № 910/11538/15 апеляційну скаргу ДП "НЕК "Укренерго" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 року - без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими актами, ДП "НЕК "Укренерго" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 року у справі № 910/11538/15 та прийняти нове рішення у справі, яким задовольнити позовні вимоги, аргументуючи порушення норм права, зокрема, ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати України", ст. ст. 614, 617, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193, 218 Господарського кодексу України.

Ухвалою від 28.03.2016 року колегії суддів Вищого господарського суду України у складі головуючого судді - Яценко О.В., суддів - Фролової Г.М., Ходаківської І.П. касаційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" прийнято до провадження, справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 14.04.2016 року.

Розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України від 11.04.2016 року № 08.03-04/934, у зв'язку з відпусткою судді Ходаківської І.П. та перебуванням судді Фролової Г.М. на лікарняному, призначено проведення автоматичної зміни складу суду колегії суддів у судовій справі Господарського суду міста Києва № 910/11538/15.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.04.2016 року у справі № 910/11538/15, у зв'язку з відпусткою судді Ходаківської І.П. та перебуванням судді Фролової Г.М. на лікарняному, сформовано склад колегії суддів: Яценко О.В. - головуючий, Данилова М.В., Данилова Т.Б.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що 15.11.2013 року ТОВ "НТП Континент" (постачальник) та ДП ""НЕК "Укренерго" (покупець) уклали договір поставки № 03-0/5030-13, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцю 6 (шість) штук трансформаторів, виробництва фірми Trench (Siemens AG), за номенклатурою, марками (типами), цінами, з технічними, якісними характеристиками, зазначеними у Специфікації, яка є Додатком № 1 до Договору (далі - товари), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити такі товари на умовах Договору. Кількість товарів взагалі та кількість кожної марки зокрема зазначена в Специфікації, яка є Додатком № 1 до Договору (далі - Специфікація).

Положеннями п. п. 2.1., 2.8. вказаного Договору сторони погодили, що ціна (сума) Договору визначена у Специфікації та становить 2 846 584, 80 грн., в тому числі ПДВ (20 %) - 474 430, 80 грн. Авансовий платіж у розмірі тридцяти відсотків від ціни (суми) Договору, що становить 853 975,44 грн., сплачується покупцем протягом 25 банківських днів з дати надання постачальником після підписання Договору оригіналу рахунка-фактури.

Згідно п. 3.1. Договору поставка (передача) Товарів здійснюється постачальником на умовах DDP (Міжнародні правила Інкотермс в редакції 2010 року) партіями, одержувачам товарів згідно з рознарядкою покупця; одержувачами товарів виступають відокремлені підрозділи покупця, які забезпечують прийняття товарів та надають довіреність для прийняття-передачі товарів.

Строк поставки (передачі) партій товарів визначається на підставі Графіку планових поставок товарів, який є Додатком № 2 до Договору (далі - Графік планових поставок товарів).

Номенклатура поставки товарів кожної партії, включаючи кількість товарів, марку (тип) за номенклатурою, найменування одержувачів товарів та місце (адреси) поставки - в Графіку планових поставок товарів.

Відповідно до п. 3.6. Договору постачальник зобов'язаний повідомляти покупця (одержувачів) про готовність товарів до поставки за 7-10 робочих днів до запланованої ним дати такої поставки, а також про хід виконання Договору (відповідно до запиту покупця/одержувачів).

Прийняття товарів здійснюється покупцем (одержувачами). Одержувачі, яким поставляються товари та які надають довіреність для прийняття товарів, забезпечують прийняття товарів.

Пунктом 3.14. Договору сторони погодили, що датою поставки (передачі) товарів покупцю (одержувачу) є дата підписання обома сторонами акту приймання-передачі товарів (партії товарів). В акті приймання-передачі окрім дати фактичної поставки (передачі товарів) зазначається також дата поставки, визначеної договором.

Згідно п. 5.1. Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та Договором.

Відповідно до п. 5.2.4. Договору в разі порушення строків поставки товарів, порушення строків виконання гарантійних зобов'язань постачальник повинен сплатити покупцю згідно з частиною другою статті 231 Господарського кодексу України пеню у розмірі 0,1 % (нуль цілих одна десята відсотка) ціни товарів, з яких допущено прострочення поставки, за кожний день прострочення пеню у розмірі 0,1 % (нуль цілих одна десята відсотка) ціни товарів, щодо яких допущено прострочення виконання гарантійних зобов'язань, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів постачальник повинен додатково сплатити покупцю штраф у розмірі 7 % (сім відсотків) від вказаної ціни.

Пунктом 5.12. Договору сторони узгодили, що Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за Договором у разі дії обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею Сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна).

Сторона, що не може виконувати зобов'язання за Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 3 робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення та строку дії обставин непереборної сили є документи (оригінали) Торгово-Промислової палати України або іншого державного органу/установи, уповноважених на надання відповідних документів.

У разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 50 днів кожна із Сторін в установленому порядку має право розірвати Договір; при цьому постачальник повертає покупцю грошові кошти (аванс) протягом трьох банківських днів з дати розірвання Договору.

Відповідно до п. 6.1. Договору він набирає чинності з дати його підписання обома Сторонами та діє по 22.03.2015 року, але у будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань. В частині виконання постачальником гарантійних зобов'язань Договір діє до закінчення гарантійного строку (по кожній одиниці товарів). Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторін від виконання зобов'язань, передбачених Договором, за винятком випадків, коли покупець відмовиться від прийняття виконання, яке внаслідок прострочення постачальника втратило для покупця інтерес. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторін від відповідальності за порушення його умов.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 27.11.2013 року, на виконання умов п. 2.8. Договору, позивач перерахував аванс у розмірі 853 975, 44 грн. на рахунок відповідача.

Як досліджено судами Додатковою угодою від 30.12.2013 року № 1 до Договору сторони погодили викласти графік планових поставок в новій редакції. За зміненим графіком відповідач мав поставити до відокремлених підрозділів позивача у травні 2014 року - 3 трансформатори, у червні 2014 року - 3 трансформатори.

09.07.2014 року ДП "НЕК "Укренерго" направило на адресу відповідача претензію з вимогою здійснити поставку та сплатити штрафні санкції за прострочення виконання Договору, зазначивши, що 3 трансформатори, які повинні були бути поставлені у травні 2014 року, були поставлені 04.06.2014 року, а 3 трансформатори, які мали бути поставлені у червні 2014 року, були поставлені 27.08.2014 року, що є порушенням господарського зобов'язання.

Судами встановлено, що 27.08.2014 року було отримано відповідь на претензію, якою її було відхилено з причини дії непереборної сили. До відповіді додано висновок Донецької торгово-промислової палати.

19.11.2014 року позивачем на адресу відповідача була направлена повторна претензія № 01/01-6-2/13144, яка залишена відповідачем без належного реагування.

Так, враховуючи неналежне виконання умов Договору в частині строків поставки, ДП "НЕК "Укренерго" звернулося до суду з позовом та просить стягнути з ТОВ "НТП Континент" 88 243, 98 грн. - пені та 99 630, 47 грн. - штрафу.

За приписами ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судами встановлено, що зобов'язання за договором від 15.11.2013 № 03-0/5030-13, щодо поставки товару відповідачем виконано, жодних доказів наявності збитків від прострочення постачання товару позивачем не наведено, що підтверджує їх відсутність. Будь яких зауважень щодо комплектності та якості поставленого за договором товару не надано. Відповідач порушив тільки зобов'язання щодо своєчасності поставки товару.

За приписами ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Згідно ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької та Луганської областей.

Факт проведення АТО та фактичного існування загрози виконання обов'язків був загальновідомим, сторони постійно вели перемовини щодо процедури та місця постачання товару.

Судами встановлено, що на час укладення та виконання зобов'язань за договором постачання від 15.11.2013 № 03-0/5030-13 відповідач був зареєстрований за адресою: 83037, м. Донецьк, вул. Академічна, 4/2, про підтверджується зазначеною вказаному договорі адресою.

Як встановлено судами, факт зміни місця реєстрації (місцезнаходження) підтверджує статут відповідача в новій редакції у зв'язку із зміною місцезнаходження, додаткова угода № 2 до договору постачання від 15.11.2013 № 03-0/5030-13 від 15 вересня 2014, якою сторони внесли зміни до вищезазначеного договору у частині зміни місцезнаходження Відповідача.

Також, судами досліджено, що відповідач намагався організувати постачання товару на початку квітня, але у зв'язку із активізуванням бойових дій у Донецькій та Луганській областях перевізники відмовляли у перевезеннях боячись за своє життя, схоронність товару та транспортних засобів.

Як досліджено судами, відповідач, також, вказує про необхідність організації нових логістичних схем постачання Товару, необхідність організації нового офісу та інші поточні проблеми які виникли у Відповідача при зміненні місцезнаходження, а також враховуючи, що деякі працівники не мали змоги виїхати із Донецька у Київ, постало питання організації доставки трансформаторів на адреси вказані у графіку поставок. Що свідомо потребує певного часу, що й спричинило прострочення виконання зобов'язань за договором.

Отже, вірним є висновок судів про те, що вказані обставини відповідач не міг передбачити, відповідно вони мали надзвичайний характер. Більш того, цих обставин відповідач не міг уникнути і вони набули для нього невідворотний характер. Таким чином, наведені обставини мають ознаки надзвичайності та невідворотності і могли підставно обумовити невиконання зобов'язань ТОВ "НТП Континент" по поставці 6 (шість) штук трансформаторів, згідно договору від 15.11.2013 № 03-0/5030-13.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, у разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Отже, підставою для звільнення від господарсько-правової відповідальності, на відміну від цивільно-правової, є обставина, яка характеризується одночасно як ознакою надзвичайності, так і ознакою невідворотності.

Судами встановлено, що таку надзвичайну обставину, як війна сторони передбачили п. 5.12. Договору,а саме: проведення АТО є аналогією стану війни, так як такого терміну як "Антитерористична операція" (АТО) до квітня 2014 року не існувало взагалі. Тому бойові дії у Донецькій та Луганській області є саме тими обставинами, які характеризуються ознаками надзвичайності та невідворотності.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що сторони не вправі встановлювати на свій розсуд обставини, які носять надзвичайний характер.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності за наявності його вини.

Зазначену норму в частині відповідальності за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання суд застосовує з урахуванням правила абзацу 1 ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України, згідно з яким особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Тому учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання за відсутності його вини лише у випадках, встановлених договором або законом.

За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції вважає обґрунтованим висновок судів про те, що відповідачем на виконання вимог ст. 218 Господарського кодексу України, вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно ст. 1 закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 2 вересня 2014 р. № 1669-VII, період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, де в підпункті 1 пункту 1 зазначено місто Донецьк, в якому був зареєстрований та знаходився відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "НТП Континент" (83037, м. Донецьк, вул. Академічна, 4/2).

05.11.2014 Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1079-р було зупинено Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014, але постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 у справі № 826/18330/14 Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 05.11.2014 було визнано не чинним.

07.11.2014 Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. В зазначений перелік входить і місто Донецьк.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), які мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин.

Судами встановлено, що відповідач повідомив позивача листом від 06.08.2014 щодо необхідності узгодження поставок у зв'язку із проведенням АТО. 27.08.2014, зокрема відповідач надав позивачу висновки Донецької ТПП щодо існування форс-мажорних обставин за договором.

На час надання Позивачу висновків Донецької ТПП щодо існування форс-мажорних обставин не було закріпленої норми, закріпленої ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", що єдиним доказом існування форс-мажорних обставин є сертифікат ТПП України.

Судами досліджено, що після набуття чинності вказаної норми Закону (15.10.2014), відповідач звернувся до ТПП України із заявою про надання відповідних сертифікатів. 10 грудня 2014 року ТПП України було надано сертифікат № 2143 за договором поставки від 15.11.2013 №03-0/5030-13.

Оригінал сертифікату ТПП № 2143 за договором було вручено Позивачу 22 травня 2015 року за вх. № 3291/0/11-15.

Відповідно до висновків ТПП України викладених у сертифікаті від 10 грудня 2014 року № 2143 за договором поставки від 15.11.2013 №03-0/5030-13 "Вище вказані дії (проведення АТО авт.), які спричинили невиконання ТОВ "НТП Континент" обов'язків за договором поставки №03-0/5030-13 від 15.11.2013 укладеного між ДП "НЕК "Уккренерго" та ТОВ "НТП Континент" - є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили). Торгово-промислова палата України засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 14 квітня 2014 року, які продовжують діяти по теперішній час. Дату закінчення терміну дії форс-мажорних обставин на момент видачі даного сертифікату встановити не можливо.

Отже, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком судів про те, що наявність сертифікату ТПП України від 10.12.2015 № 2143, як того вимагає ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", є належним доказом та підставою звільнення від відповідальності за прострочення виконання зобов'язання поставки товару за договором.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивачем, в порушення ст. 33 ГПК України, не доведено наявність вини відповідача в затримці поставки трансформаторів, передбаченої договором поставки від 15.11.2013 № 03-0/5030-13 та додатковою угодою до нього, а відповідачем - належним чином доведено, що порушення договірного зобов'язання в частині поставки сталося внаслідок непереборної сили, за відсутності вини відповідача, а також те, що відповідачем вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, а тому дійшли вірного висновку про відсутність правових підстав до стягнення з відповідача 88 243, 98 грн. - пені та 99 630, 47 - штрафу за неналежне виконання умов договору поставки від 15.11.2013 №03-0/5030-13.

Отже, колегія суддів касаційної інстанції приходить до висновку, що під час розгляду справи місцевим та апеляційним господарськими судами фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, господарськими судами вірно застосовані норми права, а доводи скаржника не спростовують законності прийнятих у справі судових актів.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 року у справі № 910/11538/15 залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 у справі № 910/11538/15 залишити без змін.

Головуючий суддяО.В. Яценко

СуддіМ.В. Данилова

Т.Б. Данилова