РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016Справа №910/1097/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП ЛІЗИНГ»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА»

про стягнення 3 152, 36 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Шагін О.В.

від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП ЛІЗИНГ» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА», в якому просить суд стягнути з відповідача суму страхового платежу, що підлягає поверненню за період, що залишився до закінчення дії договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією транспортного засобу № 5305 від 27.04.2015 р. у розмірі 3 025,18 грн., а також 3 % річних у розмірі 40,03 грн. та інфляційні втрати в сумі 87,15 грн. Позовні вимоги обґрунтовані достроковим припиненням договору № 5305 від 27.04.2015 р. за ініціативою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП ЛІЗИНГ».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 р. порушено провадження у справі № 910/1097/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 22.02.2016р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Розгляд даної справи відкладався в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, в тому числі за клопотанням відповідача.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив позов задовольнити.

Представник відповідача на виклик суду не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що учасники були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, оригінали яких оглянуто у судовому засіданні.

У судовому засіданні 06.04.2016 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.04.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП ЛІЗИНГ», Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «НОВА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грас Савуа Україна» було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 5305, предметом якого є майнові інтереси, що пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованими транспортними засобами та додатковим обладнанням до них.

Відповідно до пункту 2 розділу 1 договору частина страхового платежу у розмірі 28 545,30 грн. підлягає сплаті за період страхування з 28.05.2015 р. до 27.08.2015 р. та має бути сплачена до 25.06.2015 р.

Згідно з п. 5.1.3. розділу 2 договору позивач має право вимагати дострокового припинення договору згідно з умовами, визначеними цим договором.

Відповідно до п. 12.2. розділу 2 договору якщо інше не зазначено в розділі 1 договору, останній набирає чинності з моменту підписання, а в частині зобов'язань відповідача діє протягом проміжків часу, зазначених в розділі 1 договору, за умови сплати позивачем сум страхових платежів у терміни, зазначені у розділі 1.

Відповідно до п. 12.4. розділу 2 дію договору може бути достроково припинено за вимогою однієї із сторін договору, при цьому, у разі дострокового припинення дії договору за вимогою позивача, відповідач повертає йому 65% суми страхового платежу за період, що залишився до закінчення дії договору, з вирахуванням фактичних виплат за цим договором.

Згідно з п. 12.5. розділу 2 договору про намір достроково припинити дію договору будь яка сторона зобов'язана письмово повідомити іншу не пізніш ніж за 30 робочих днів до дати припинення, якщо сторони не дійшли згоди про інше.

Відповідно до п. 13.1. розділу 2 договору днем виконання зобов'язань позивача по сплаті страхової премії вважається день надходження платежу в повному обсязі на поточний рахунок чи в касу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грас Савуа Україна».

Згідно з п. 17.6. розділу 2 договору в рамках цього договору, всі повідомлення вважаються поданими належним чином, якщо вони відправлені рекомендованим листом, факсимільним зв'язком з підтвердженням про отримання чи доставлені кур'єром за адресами, зазначеними в договорі.

У матеріалах справи міститься копія платіжного доручення № 4618 від 05.06.2015 р. за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП ЛІЗИНГ» здійснило оплату за страхування транспортного засобу Товариству з обмеженою відповідальністю «Грас Савуа Україна» у сумі 28 545, 30 грн.

Листом № 1807/06 від 25.06.2015 позивач повідомив Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «НОВА» про припинення дії договору № 5305 від 27.04.2015 р. з 26.06.2015 р. та вимагав повернути суми страхового платежу, сплаченого за період, що залишився з дати такого припинення до закінчення дії договору.

Лист № 1807/06 від 25.06.2015 з вимогою припинити дію договору страхування № 5305, від 27.04.2015 був підписаний ОСОБА_3, що на момент його підписання згідно з довіреністю від 30.12.2014 р. була уповноважена Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП ЛІЗИНГ» вчиняти дії від імені товариства, спрямовані на встановлення, зміну або припинення прав та обов'язків товариства.

Стосовно направлення листа № 1807/06 від 25.06.2015 на адресу центру продажу філія № 1 Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» у місті Києві : 04128, м. Київ, вул. Туполєва, буд. 7-В, суд відзначає, що вказаний лист фактично отриманий представником відповідача за довіреністю, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення, наявнобю в матеріалах справи.

При цьому, заперечень з боку відповідача щодо неналежності адресата вказаного листа не наведено.

В свою чергу позивач надав письмові пояснення з приводу направлення листа № 1807/06 від 25.06.2015 на вищевказану адресу, в яких зазначив, що для прискорення документообігу всі документи, що стосувались правовідносин між позивачем і відповідачем, здійснювались через адресу центру продажу філія № 1 Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» у місті Києві.

Належним чином повідомлений про дату і місце судового засідання відповідач заперечень щодо вищенаведених обставин не навів, відомостей щодо надання Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Нова» відповіді на вказаний лист або перерахування грошових коштів на рахунок позивача матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП ЛІЗИНГ» стверджує, що договір № 4618 від 05.06.2015 р. є достроково припиненим за ініціативою позивача з 12.08.2015 р., однак Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «НОВА» не виконує обов'язку щодо повернення частини страхового платежу за період з 13.08.2015 р. по 27.08.2015 р., що становить 3 025,18 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Положеннями ст. 354 Господарського кодексу України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 653 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

При цьому, за приписами ст. 3 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується, зокрема, на принципах свободи договору, а також справедливості добросовісності та розумності.

За змістом ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приймаючи до уваги, що договором № 5305 від 27.04.2015 р. передбачено можливість дострокового припинення договору за ініціативою однієї із сторін, враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» скористалось таким правом, договір № 5305 від 27.04.2015 р. фактично є розірваним з 12.08.2015 р.

Відповідно до ст. 997 Цивільного кодексу України договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом. Страхувальник або страховик може відмовитися від договору страхування в інших випадках, встановлених договором. Страхувальник або страховик зобов'язаний повідомити другу сторону про свій намір відмовитися від договору страхування не пізніш як за тридцять днів до припинення договору, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 4 статті 997 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо страхувальник відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя), страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страховиком страхових виплат.

Аналогічні норми закріплені також у статті 28 Закону України «Про страхування», якою передбачено, що дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування. Дія договору особистого страхування не може бути припинена страховиком достроково, якщо на це немає згоди страхувальника, який виконує всі умови договору страхування, та якщо інше не передбачено умовами договору та законодавством України. Про намір достроково припинити дію договору страхування будь-яка сторона зобов'язана повідомити іншу не пізніш як за 30 календарних днів до дати припинення дії договору страхування, якщо інше ним не передбачено.

Також нормами ст. 28 Закону України «Про страхування» передбачено, що у разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору страхування, то останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тож, здійснивши оцінку наявних у справі доказів, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» частини страхового платежу за договором № 5305 від 27.04.2015 р. у розмірі 3 025,18 грн.

Стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення 40,03 грн. - 3 % річних та 87,15 грн. - інфляційних втрат від простроченої суми, суд відзначає, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ст. 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Оскільки договором № 5305 від 27.04.2015 р. передбачено повернення частини суми страхового платежу у разі дострокового припинення дії договору, враховуючи що вказаний договір був достроково розірваний за ініціативою позивача, а відповідач, в свою чергу, вказані грошові кошти не повернув, про поважні причини неможливості виконання свого зобов'язання не повідомив, суд дійшов до висновку про обґрунтованість притягнення відповідача до відповідальності за невиконання грошового зобов'язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши правильність нарахування позивачем заявлених 3 % річних та інфляційних витрат, судом встановлено, що розрахунок виконано арифметично вірно та не перевищує суми, визначені судом.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених обґрунтувань, суд дійшов висновку про задоволення позові у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Нова» (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, 11, ), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ) частину страхового платежу у розмірі 3 025, 18 (три тисячі двадцять п'ять грн. 18 коп.) грн., 40,03 (сорок грн. 03 коп.) грн. - 3 % річних, 87,15 (вісімдесят сім грн. 15 коп.) грн. - інфляційних втрат та 1 378, 00 (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 11.04.2016 р.

Суддя Пригунова А.Б.