КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2016 р. Справа№ 910/13161/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Станіка С.Р.

Власова Ю.Л.

при секретарі судового засідання - Сташук Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Скляров Д.М. - за довіреністю

від відповідача: Чугунов М.В. - за довіреністю

від третьої особи (ФГ "Віктор"): не з'явився

від третьої особи (ТДВ "Житлобуд-2"): Полтавський О.В. - за довіреністю, Христофоров О.В. - за довіреністю

розглянувши апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" та Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" на рішення господарського суду міста Києва від 16.10.2015 (дата підписання 23.10.2015)

у справі № 910/13161/15 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ"

до Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фермерське господарство "Віктор"

про стягнення 38 913 864,41 грн.

та

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Товариства з додатковою відповідальністю "Житлобуд-2"

до Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз"

про стягнення 18 052 405,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 Публічне акціонерне товариство "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" року звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" про стягнення заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-12ю/2014/2-1 від 30.01.2014 в розмірі 38 913 864,41 грн.

У вересні 2015 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариство з додатковою відповідальністю "Житлобуд-2" звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" про стягнення на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Житлобуд-2" заборгованості в розмірі 18 052 405,71 грн., яка виникла внаслідок виконання поручителем своїх зобов'язань перед кредитором ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ".

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.10.2015 у справі №910/13161/15 позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" на користь Публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" 6 439 955,39 грн. заборгованості за кредитом; 3965,89 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів; 4 593 424,66 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 424,92 грн. 3% річних від простроченої суми процентів; 260 260,27 грн. 3% річних від простроченої суми кредиту; 8 689 380,82 грн. індексу інфляції за час прострочення по кредиту; 1000,00 грн. штрафу за порушення строків повернення кредиту відповідно до п.п. 3.3.6 та 4.3. Кредитного договору; 3000,00 грн. штрафу за порушення строків повернення процентів відповідно до п.п.3.3.5 та 4.3. Кредитного договору та 73070,10 грн. витрат по сплаті судового збору. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Житлобуд-2" 18 052 405,71 грн. суми боргу та 182700,00 грн. витрат по сплаті судового збору. Провадження в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" на користь Публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" 18 917 183,49 грн. - припинено. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Компанія "Райз" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 16.10.2015 у справі №910/13161/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у позовних вимогах у повному обсязі та у вимогах третьої особи з самостійними вимогами відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 у справі №910/13161/15 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Станік С.Р., Власов Ю.Л. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" на рішення господарського суду міста Києва від 16.10.2015 прийнято до провадження, та призначено справу до розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 16.10.2015 у справі №910/13161/15 в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом порушено норми матеріального та процесуального права, а також мало місце неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які місцевий господарський суд визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 у справі №910/13161/15 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Станік С.Р., Власов Ю.Л. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" на рішення господарського суду міста Києва від 16.10.2015 прийнято до провадження для спільного розгляду з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" на рішення господарського суду міста Києва від 16.10.2015 у справі №910/13161/15, розгляд справи №910/13161/15 призначено на 16.12.2015.

14.12.2015 до відділу документального забезпечення суду від Фермерського господарства «Віктор» надійшов відзив на апеляційні скарги, відповідно до якого третя особа просить суд відмовити в задоволенні апеляційних скарг та залишити оскаржуване рішення без змін.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2015 у зв'язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці, для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Михальська Ю.Б., Власов Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2015 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Михальська Ю.Б., Власов Ю.Л. прийнято справу №910/13161/15 за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" та Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" на рішення господарського суду міста Києва від 16.10.2015 до провадження.

16.12.2015 до відділу документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, згідно якого позивач просить витребувати у Товариства з додатковою відповідальністю "Житлобуд-2" оригінал договору поруки від 21.07.2014, підписаний між Публічним акціонерним товариством "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ", Публічним акціонерним товариством "Компанія "Райз" та Товариством з додатковою відповідальністю "Житлобуд-2" з метою його долучення до матеріалів справи, а також просить витребувати у Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" оригінал довіреності на ОСОБА_8 від 02.02.2013, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мойсеєнко Т.О. за реєстровим № 317, для огляду в судовому засіданні.

16.12.2015 до відділу документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про проведення судових експертиз відповідно до якого позивач просить призначити технічну експертизу документа - договору поруки від 21.07.2014, укладеного між позивачем, відповідачем та ТДВ "Житлобуд-2", на вирішення технічної експертизи поставити наступні питання: - Чи відповідає дата складання документа договору поруки від 21.07.2014 укладеного між позивачем, відповідачем та ТДВ "Житлобуд-2", вказана на ньому, істинному віку документа, - Чи міг спірний документ бути створений пізніше 21 липня 2014 року; призначити почеркознавчу експертизу документа - договору поруки від 21.07.2014, укладеного між позивачем, відповідачем та ТДВ "Житлобуд-2", на вирішення експертизи поставити наступні питання: - Чи виконаний підпис в графі «Кредитор» від імені представника банку ОСОБА_10; - Чи відповідає відтиску печатки банку в графі «Кредитор» печатці банку.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2015 розгляд справи №910/13161/15 відкладено на 20.01.2016, зобов'язано Товариство з додатковою відповідальністю "Житлобуд-2" надати оригінал договору поруки від 21.07.2014, підписаний між Публічним акціонерним товариством "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ", Публічним акціонерним товариством "Компанія "Райз" та Товариством з додатковою відповідальністю "Житлобуд-2".

У судовому засіданні 20.01.2016 представник Товариства з додатковою відповідальністю "Житлобуд-2" надав оригінал договору поруки від 21.07.2014, який був оглянутий судовою колегією.

У судовому засіданні 20.01.2016 відповідно до ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 03.02.2016.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 у зв'язку з виходом з відпустки судді Станіка С.Р., якого було визначеного для розгляду даної справи відповідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Станік С.Р., Власов Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Станік С.Р., Власов Ю.Л. прийнято справу №910/13161/15 за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" та Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" на рішення господарського суду міста Києва від 16.10.2015 до провадження.

03.02.2016 до відділу документального забезпечення суду від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ТДВ "Житлобуд-2" надійшов відзив на апеляційні скарги з додатками, в якому третя особа просить залишити без задоволення апеляційні скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 розгляд справи №910/13161/15 відкладено на 17.02.2016, зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз» та ТДВ "Житлобуд-2" надати належним чином завірені копії додатків до угоди про здійснення розрахунків від 05.06.2015.

17.02.2016 через відділ документального забезпечення суду від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ТДВ "Житлобуд-2" надійшли додаткові пояснення.

У судовому засіданні 17.02.2016 представник відповідача подав суду письмові пояснення з додатками.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2016 розгляд справи №910/13161/15 відкладено на 02.03.2016, зобов'язано Публічне акціонерне товариство "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" надати письмові пояснення з документальним та нормативним обґрунтуванням щодо підстав проведення сторно та повернення грошових коштів на рахунки ТДВ "Житлобуд-2" та ФГ "Віктор".

29.02.2016 через відділ документального забезпечення суду від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ТДВ "Житлобуд-2" надійшли додаткові пояснення.

29.02.2016 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення розгляду справи до вирішення справи №820/10537/15, яке обґрунтовано тим, що рішення адміністративного суду у справі №820/10537/15 щодо законності Розпорядження № 24 Тимчасового адміністратора ПАТ "БНК", а також щодо відповідності закону операції сторно по відношенню до грошових коштів ТДВ "Житлобуд-2" в розмірі 18 532 405,71 грн. прямо вплине на можливість задоволення самостійних вимог ТДВ "Житлобуд-2" у справі №910/13161/15 й дозволить законно й обґрунтовано вирішити вказаний спір по суті.

02.03.2016 через відділ документального забезпечення суду, а також в судовому засіданні позивачем надані додаткові письмові пояснення.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до вирішення справи №820/10537/15 колегія суддів залишила його без задоволення, окільки судом не встановлено обставин, що свідчать про неможливість розгляду даної справи до вирішення справи №820/10537/15.

В судовому засіданні 02.03.2016 оголошено перерву до 16.03.2016.

03.03.2016 до відділу документального забезпечення суду від третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ТДВ «Житлобуд-2» надійшли додаткові пояснення.

В судове засідання 16.03.2016 з'явилися представники сторін та представники третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ТДВ «Житлобуд-2».

Представник третьої особи - Фермерського господарства "Віктор" в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Колегія суддів вважає, що неявка представника третьої особи - Фермерського господарства "Віктор" не перешкоджає розгляду справи, оскільки його участь в судовому засіданні обов'язковою не визнавалась.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Оскільки визнання недійсним договору поруки від 21.07.2014 не є предметом позову у даній справі та враховуючи, що дійсність договору презюмується, колегія суддів залишила клопотання позивача про призначення технічної та почеркознавчої експертиз договору поруки від 21.07.2014 без задоволення.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30.01.2014 року між ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" та ПАТ "КОМПАНІЯ "РАЙЗ", укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-12ю/2014/2-1 (далі - Кредитний договір) зі змінами та доповненнями, відповідно до якого Позивач 1 зобов'язався надавати Відповідачу кредит в межах максимального ліміту заборгованості в розмірі до 45 000 000,00 гривень, із встановленою платою за користування кредитом у розмірі 23 проценти річних, графіком повернення кредиту, та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості до 29.01.2015 року.

Відповідно до п. 2.6. Кредитного договору, сплата процентів за користування Кредитом здійснюється у валюті Кредиту щомісячно до 5 числа місяця, наступного за місяцем, за який нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі.

Сплату щомісячної комісії за ведення кредитної справи передбачено п. 1.2. Тарифного плану по кредитних операціях, викладеного у Додатку № 2 до Кредитного договору.

Позивачем виконано умови Кредитного договору - відповідно до 2.1. перераховувались Відповідачу грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості, що підтверджується випискою по особовому рахунку та заявами Відповідача на видачу кредиту, наявними в матеріалах справи, та не заперечується Відповідачем.

Відповідачем в порушення умов Кредитного договору в термін до 29.01.2015 року не погашена заборгованість за кредитом та не сплачено проценти за користування наданими коштами.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться ( ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 4.2. Кредитного договору, у разі прострочення відповідачем строків сплати процентів та комісій, визначених цим Договором та Тарифами, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених пп. 1.1.1, 2.4, 2.14.3, 3.2.5., 4.4., 5.4. цього Договору, відповідач сплачує Кредитору пеню в розмірі 1 (одного) процента, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період виконання зобов'язань за цим Договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4.3. Кредитного договору визначено, що у разі порушення відповідачем вимог, зокрема, п.п 3.3.5. та 3.3.6. Кредитного договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 1 000,00 гривень за кожен випадок.

Згідно з розрахунком позивача, станом на 21.05.2015 року загальна заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 38 913 864,41 гривень, з яких: 25 000 000,00 гривень - заборгованість за кредитом; 357 138, 88 гривень - сума заборгованості за процентами; 3965,89 гривень - сума пені за несвоєчасну сплату процентів; 4 593 424,66 гривень - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту; 424,92 гривень - 3% річних від простроченої суми процентів; 260 260,27 гривень - 3% річних від простроченої суми кредиту; 5268,97 гривень - втрати від інфляції за час прострочки по сплаті процентів; 8 689 380,82 гривні - втрати від інфляції за час прострочки по кредиту; 1 000,00 гривень - штраф за порушення строків повернення кредиту відповідно до п.п. 3.3.6 та 4.3. Кредитного договору 3 000,00 гривень - штраф за порушення строків повернення процентів відповідно до п.п. 3.3.5 та 4.3. Кредитного договору.

21 липня 2014 року між товариством з додатковою відповідальністю "Житлобуд-2" (поручитель), Відповідачем - публічним акціонерним товариством "Компанія "Райз" (позичальник), та позивачем - публічним акціонерним товариством "Банк Національний кредит" (кредитор) укладено Договір поруки, відповідно до умов якого поручитель прийняв на себе зобов'язання перед позивачем (Кредитор) солідарно у повному обсязі відповідати за виконання відповідачем (позичальник) зобов'язань за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-12ю/2014/2-1 від 30.01.14 р. (з усіма змінами та доповненнями до цього договору, як укладеними, так і тими, що будуть укладені в майбутньому, а саме: повернення суми кредиту (п. 1.1 Договору поруки від 21.07.14 р.).

Зміст забезпеченого порукою зобов'язання: повернення кредиту на суму, що знаходиться на рахунку поручителя, але не більш ніж 18 500 000, 00 (вісімнадцять мільйонів п'ятсот тисяч) гривень 00 коп. (п. 2.1., пп. 2.1.1. Договору поруки від 21.07.14 р).

04 червня 2015 року на виконання вимоги ПАТ «Банк Національний кредит» (вимога від 28.05.2015 за № 58-11/162), а також прийнятих на себе за Договором поруки зобов'язань поручитель частково виконав забезпечене порукою зобов'язання відповідача, а саме здійснив погашення простроченої суми кредиту (заборгованості за кредитом) в розмірі 18 352 405, 71 (вісімнадцять мільйонів триста п'ятдесят дві тисячі чотириста п'ять) гривень 71 коп.), про що свідчить платіжне доручення № 3849 від 04 червня 2015 року, а також виписка по рахункам ПАТ "Компанія "Райз" за період з 21.05.15 р. по 31.07.15 р., надана суду ПАТ "Банк Національний кредит" та долучена до матеріалів справи.

05 червня 2015 року між поручителем та ПАТ "Компанія "Райз" було укладено угоду про здійснення розрахунків, якою передбачено повернення ПАТ "Компанія "Райз" на користь поручителя суми в розмірі 18 352 405,71 грн., яку товариство з додатковою відповідальністю "Житлобуд-2" як поручитель сплатив на користь ПАТ «Банк Національний кредит».

З матеріалів справи також вбачається, що платіжними дорученнями від 05.06.2015 третьою особою - ФГ "Віктор" здійснено перерахування грошових коштів на рахунки відповідача на суму 5 102 727,89 грн. та на суму 1 544 866, 40 грн. з призначенням платежу "за товар згідно з договором 1ФГ/05/15 від 27.05.15".

Банк стверджує про відсутність підстав для погашення заборгованості за ПАТ "КОМПАНІЯ "РАЙЗ" поручителем - товариством з додатковою відповідальністю "Житлобуд-2" посилаючись на відсутність у банку договору поруки від 21.07.2014, а також на відсутність підстав для перерахування грошових коштів з боку ФГ «Віктор», у зв'язку з чим банком проведено сторно внутрішньобанківських проводок з погашення заборгованості по кредиту ПАТ "РАЙЗ" та грошові кошти 02.09.2015 року повернуті на рахунки їх власників у ПАТ "Банк Національний кредит".

На підставі постанови Правління Національного Банку України від 05.06.2015 року № 358 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантувавання вкладів фізичних осіб 05.06.2015 року прийнято рішення № 114 про запровадження з 08.06.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" .

Відповідно до статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", фонд зобовязаний забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Національний кредит" не було встановлено нікчемність договору поруки від 21.07.2014 року, що позивачем не заперечується.

Отже, як на момент здійснення поручителем перерахування коштів на рахунок обліку простроченої заборгованості за кредитом ПАТ "Компанія "Райз", так і на дату розгляду справи договір поруки від 21.07.2014 року є дійсним, оскільки відсутні рішення щодо визнання цього договору недійсним.

Факт укладення договору поруки від 21.07.2014 року підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: самим договором поруки від 21.07.2014 року, підписаним представниками трьох сторін договору, листом-вимогою №58-11/162 від 28.05.2015 року ПАТ "Банк Національний кредит", в якому банк посилається на договір поруки від 21.07.2014 та вимагає виконання зобов'язань товариством з додатковою відповідальністю "Житлобуд-2" на підставі цього договору поруки; випискою по рахункам ПАТ "Компанія "Райз" за період з 21.05.15 р. по 31.07.15 р., що підтверджує зарахування банком 04.06.2015 року грошових коштів поручителя в рахунок погашення заборгованості ПАТ "Компанія "Райз", та повернення цих коштів лише 02.09.2015 року, тобто 2 місяці банк вважав зазначені кошти такими, що законно перераховані та у банку не було сумнівів щодо підстав зарахування цих коштів.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 28.08.2015 № 563 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Національний кредит" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28 серпня 2015 № 159 "Про початок ліквідації ПАТ "Банк національний кредит".

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку 1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку; 2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається; забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

У відповідності до п. 1.10 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України № 254 від 18.06.2003 р., сторно - це спосіб виправлення помилок у регістрах бухгалтерського обліку шляхом зворотного запису на величину помилки та одночасного зазначення правильної суми. Виправлення вносяться до регістру бухгалтерського обліку в тому звітному періоді, у якому виявлені помилки, що можуть виникати під час математичних підрахунків, застосування облікової політики, неправильної інтерпретації фактів, помилкового зарахування та/або списання коштів за рахунками, неналежного виконання посадових обов'язків.

Згідно пункту 2.3. глави 2 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2 від 05.07.2012 року: уповноважена особа Фонду на ліквідацію не має права здійснювати будь-які операції з активами та зобов'язаннями неплатоспроможного банку (зокрема здійснювати зарахування зустрічних вимог (у тому числі однорідних), договірне списання, перерахування коштів на інші рахунки, у тому числі в межах одного банку (крім перерахування коштів клієнтів, вимоги яких акцептовані Фондом, для їх обліку на балансовому рахунку вимог кредиторів)), крім визначених Законом.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що проведення банком операцій з повернення грошових коштів на рахунки їх власників здійснено 02.09.2015 після відкликання банківської ліцензії, що давала Банку можливість здійснювати операції з грошовими коштами його клієнтів, а тому проведення таких операцій банком є неправомірним.

Приписами ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що у банку відсутнє право вимоги до боржника в частині виконаного поручителем кредитного зобов'язання, та оскільки вимоги банку до відповідача в сумі 18 352 405, 71 грн. є такими, що задоволені поручителем під час розгляду справи, тому провадження у справі в цій частині вимог підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Як вбачається з платіжних доручень від 05.06.2015 третьою особою- ФГ "Віктор" здійснено перерахування грошових коштів на рахунки відповідача на суму 5 102 727,89 грн. та на суму 1 544 866, 40 грн. з призначенням платежу "за товар згідно з договором 1ФГ/05/15 від 27.05.15", що виключає можливість зарахування даних коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором перед Банком.

Враховуючи здійснену відповідачем під час розгляду справи сплату заборгованості за процентами у розмірі 564 777,78 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 08.06.2015 № 26086, та здійснену оплату поручителем 04.06.2015 у розмірі 18 352 405,71 грн., провадження у справі за позовом банку до відповідача у загальній сумі 18 917 183,49 грн. підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

З огляду на вищевикладене, перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: 6439955,39 гривень - заборгованість за кредитом; 3 965,89 гривень - сума пені за несвоєчасну сплату процентів; 4 593 424,66 гривень - сума пені за несвоєчасне повернення кредиту; 424,92 гривень - 3% річних від простроченої суми процентів; 260 260,27 гривень - 3% річних від простроченої суми кредиту; 8 689 380,82 гривні - індекс інфляції за час прострочення по кредиту; 1 000,00 гривень - штраф за порушення строків повернення кредиту відповідно до п.п. 3.3.6 та 4.3. Кредитного договору; 3 000,00 гривень - штраф за порушення строків повернення процентів відповідно до п.п. 3.3.5 та 4.3. Кредитного договору; 5268, 97 гривень - втрати від інфляції за час прострочення по сплаті процентів задоволенню не підлягають, оскільки згідно з розрахунком позивача прострочка мала місце 6 днів, а отже індекс інфляції за такий період (менше 15 днів) застосований бути не може.

Згідно з приписом частини 2 статті 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

У зв'язку із тим, що поручитель на підставі договору поруки від 21.07.2014 року частково виконав обов'язки ПАТ "Компанія "Райз" за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-12ю/2014/2-1 від 30.01.2014 року перед ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ", до поручителя відповідно до частини 2 статті 556 ЦК України перейшли права кредитора у цьому зобов'язанні на суму 18 352 405, 71 грн.

Платіжними дорученнями №31208 від 10.07.15 та №32496 від 31.07.15 відповідач частково виконав обумовлені виконанням Договору поруки від 21.07.14 р. зобов'язання перед поручителем перерахувавши на користь товариства з додатковою відповідальністю "Житлобуд-2" грошові кошти в сумі, відповідно 100 000, 00 грн. та 200 000, 00 грн., всього на суму 300 000, 00 (триста тисяч) грн. 00 коп.

Таким чином, як вірно визначив місцевий господарський суд, розмір самостійної вимоги товариства з додатковою відповідальністю "Житлобуд-2" на предмет спору становить 18 052 405,71 грн.

Оскільки до поручителя який частково виконав обов'язки ПАТ "Компанія "Райз" за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №05.1-12ю/2014/2-1 від 30.01.2014 року перед ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" відповідно до частини 2 статті 556 ЦК України перейшли права кредитора у цьому зобов'язанні на суму 18 352 405, 71 грн., то поручитель набув статусу сторони кредитного договору в межах суми 18 352 405, 71 грн.

Отже, кредитний договір в силу ст. 556 ЦК України з двохстороннього перетворився у трьохсторонній, сторонами якого є кредитори - ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ", ТДБ "Житлобуд-2" та боржник - ПАТ "Компанія "Райз".

Враховуючи, що даний договір став трьохстороннім, внесення будь-яких змін чи доповнень до договору можливо лише шляхом підписання додаткової угоди всіма його сторонами.

Оскільки додаток № 1 до угоди про здійснення розрахунків від 05.06.2015, яким передбачено графік проведення розрахунків, підписаний між ТДБ "Житлобуд-2" та ПАТ "Компанія "Райз", то даний додаток не можна вважати додатком про зміну умов кредитного договору.

Таким чином, оскільки у боржника виникли зобов'язання за кредитним договором до якого зміни не вносилися, то боржник повинен проводити розрахунки згідно з умовами кредитного договору, а не відповідно до вказаного додатку.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з додатковою відповідальністю "Житлобуд-2" про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у розмірі 18 052 405,71 грн.

З приводу тверджень відповідача про незастосування судом ст. 233 Господарського кодексу України колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У вирішенні питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) на підставі частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України господарські суди повинні враховувати, що ці правові норми підлягають застосуванню лише щодо процентів, які нараховані як неустойка, і не можуть бути застосовані до процентів за кредитним договором, передбачених статтями 1054, 1056-1 ЦК України, оскільки проценти за кредитним договором є платою за користування кредитом, а не штрафними санкціями (п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 р. N 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів").

Як передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу,пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У підпункті 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Відповідач у поданих до господарського суду міста Києва письмових поясненнях просив суд застосувати до нарахованих позивачем неустоєк положення ст. 233 Господарського кодексу України, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що ним не заперечується борг в розмірі 25 000 000,00 грн., окрім того відповідачем було добровільно сплачено заборгованість за процентами, та позивач значних збитків у зв'язку з порушенням зобов'язання не зазнав. Крім того, відповідач вказує, що у зв'язку з кризовою ситуацією в країні, виплата нарахованих штрафних санкцій в повному обсязі призведе до значного погіршення фінансового становища компанії.

В той же час, будь-яких доказів для зменшення розміру штрафних санкцій, а саме інформації про майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, фінансовий стан відповідача, причини неналежного виконання зобов'язання, доказів вжиття відповідачем заходів до виконання зобов'язання, останній суду не надав, а відтак колегія суддів вважає недоведеними доводи відповідача про наявність підстав для зменшення штрафних санкцій.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Скаржниками не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки місцевого господарського суду.

Натомість за результатами перегляду справи апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а також з повним і всебічним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, тоді як доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, у зв'язку з чим підстави для їх задоволення відсутні.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" на рішення господарського суду міста Києва від 16.10.2015 у справі № 910/13161/15 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Компанія "Райз" на рішення господарського суду міста Києва від 16.10.2015 у справі № 910/13161/15 залишити без задоволення .

3. Рішення господарського суду міста Києва від 16.10.2015 у справі № 910/13161/15 залишити без змін.

4. Матеріали справи № 910/13161/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Г.В. Корсакова

Судді С.Р. Станік

Ю.Л. Власов