ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 р. Справа № 923/93/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі Івлевій В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу порушену

за позовом ОСОБА_1, АДРЕСА_1 ідент. номер НОМЕР_1

до Публічного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів" вул. Червонопрапорна, 26, м. Херсон,

про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільнені у сумі 39595,20грн.

за участю

представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, НОМЕР_2, виданий Комсомольським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 23.05.1996р.

від відповідача - не з'явився

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Херсонської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів" про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільнені у сумі 39595,20грн.

Позов подано саме до господарського суду Херсонської області, оскільки ухвалою від "05" травня 2014 р. господарський суд Херсонської області порушив справу про банкрутство Відповідача - Публічного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів", місцезнаходження вул. Червонопрапорна, буд.26, м. Херсон, .

Суди керуються приписами пункту 4 ст. 10 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ", яким встановлено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до Боржника, у тому числі вимоги про стягнення заробітної плати.

Ухвалою від 05.02.2016р. суд прийняв позовну заяву, порушив провадження у справі та призначив справу до розгляду.

Цією ж ухвалою суд зобов'язав відповідача надати супровідним листом відзив по суті позову з документальним обґрунтуванням викладених в ньому обставин, довідку про середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 без нарахування податків та зборів, копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

До суду надійшли письмові пояснення від ПАТ "Херсонський завод карданних валів", відповідно до яких відповідач позов не визнає, просить суд відмовити позивачу у задоволені позову у зв'язку з порушенням останнім строків звернення до суду.

Стаття 4-3 ГПК України встановлює, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Принцип змагальності є визначальним принципом судового процесу взагалі та господарського зокрема. Відповідно до ст. 129 Конституції України змагальність віднесено до основних засад судочинства.

Змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватися на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи обстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень, звільнення суду від обов'язку збирання доказів.

Принцип змагальності вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав, тобто обумовлює мотивацію поведінки сторін під час розгляду справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, активно впливають на судову діяльність, оскільки їхні розпорядчі волевиявлення можуть бути обов'язковими для суду.

З метою дотримання основних принципів здіснення правосуддя, суд ухвалою від 26.02.2016р. та 04.04.2016р. відкладав судове засідання для повторного виклику відповідача та надання позивачем додаткових документів в обґрунтування своєї позиції.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, про причини неявки не повідомив. Відсутність представника відповідача у судовому засідання не перешкоджає розгляду справи, оскільки матеріалів справи достатньо для цього за умови його відсутності.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Позивачем супровідним листом надано додаткові документи на підтвердження поважності причин пропуску встановленого строку для звернення до суду з позовом.

Розглянувши позовні вимоги у відкритому судовому засіданні 12.04.2016р., господарський суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Херсонської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів" про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільнені у сумі 39595,20грн.

Позов надійшов до господарського 04 лютого 2016р., позивачем надано належні докази поважності причин пропуску встановленого строку для звернення до суду.

Відповідно до наданих доказів ОСОБА_1 у період з 10 липня 2015р. по 09 січня 2016р. перебувала в місті Мінськ, республіка Білорусь, за таких обставин вона була позбавлена можливості у встановлені терміни звернутись з даним позовом.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона по справі № 667/4533/13-ц від 08 липня 2013р. на користь Позивача з Відповідача стягнута заборгованість із заробітної плати в сумі 6355,18 грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.05.2013р. по 06.06.2013р. в сумі 1331,52 грн. ( всього 7686,70 грн., сума зазначена без утримання податків та інших податкових платежів)

Судове рішення у справі № 667/4533/13-ц Комсомольського районного суду м.Херсона від 08 липня 2013 року Відповідачем не оскаржувалось, проте станом на день розгляду даної справи і не виконувалось.

У позовній заяві позивачем зазначено, що 06.10.2015р. було отримано залишкову суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 3775,52 грн., однак позивачу не виплачено суму середнього заробітку за час затримки по день фактичного остаточного розрахунку, а саме за період з 06.06.2013р. по 06.10.2015р.

Позивачем надано копію банківської виписки ПАТ КБ " Приватбанк" від 11.01.2016р., якою підтверджується, що ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні здійснила перерахунок грошових коштів в сумі 3775,52грн. ОСОБА_1 У виписці зазначено дату фактичної банківської операції - 23.10.2015р. Отже, зазначене платіжне доручення свідчить про те, що остаточна виплата заборгованості із заробітної плати ОСОБА_1 здійснена фактично 23.10.2015р.

Статті 233, 234 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) встановлюють, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу справа № 1-5/2012 від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012: «.... для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Відповідно до наданих позивачем доказів заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 в сумі 3775,52 грн. була виплачена в повному обсязі ВДВС Комсомольського РУЮ м. Херсона фактично лише 23.10.2015р.

Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За правилами п. 8 розділу 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 8 лютого 1995 р. № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно п. З розділу 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995 р. N100 Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Зазначений позивачем період становить 565 днів, саме за цей період підприємство має виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки; середньоденна заробітна плата без урахування податків, зборів та обов'язкових платежів становить 70,08 грн. відповідно до довідки про середньоденну заробітну плату від 01 лютого 2016 року № 030/76, а тому сума компенсації за весь час затримки становить: 70,08 грн. х 565 днів = 39595,20 грн.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено поняття і види доказів Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Статтею 33 ГПК України встановлено обов'язок доказування і подання доказів, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Докази мають бути належними і допустимими. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, господарський суд вважає доведеними усі обставини, що встановлені у рішенні Комсомольського районного суду від 08 липня 2013р. № 667/4533/13-ц у спорі між тими ж сторонами - позивачем та відповідачем.

Згідно ст. 115 Кодексу законів про працю України (вподальшому - КзпП України) заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

При звільненні 13 травня 2013 року повного розрахунку з Позивачем адміністрація ПАТ "Херсонський завод карданних валів " не здійснила. Заборгованість по заробітній платі перед Позивачем та середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні не погашалась.

Згідно ст.117 КЗпП України за затримку розрахунку при звільненні Відповідач повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Зважаючи на те, що добровільно Відповідач цю суму не виплачує, відповідно до ст.221, 233 КЗпП України Позивач змушений звертатися за захистом своїх прав до суду.

Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України від 13.01.2004 № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713, вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні прирівняні до заробітної плати.

Компенсаційну виплату за час затримки розрахунку Позивач визначив на підставі довідки про середню заробітну плату (дохід), складену і видану Відповідачем 01.02.2016р., у розрахунку Відповідача відповідно довідки визначено середньоденний заробіток, який складає 70 грн. 08 коп.

Враховуючи те, що рішенням Комсомольського районного суду від 08.07.2013р. вже стягнуто відшкодування за час затримки розрахунку за попередній період, Позивач просить суд стягнути таке саме відщкодування за наступний строк - з 07.06.2013р. по 06.10.2015р.

Кількість робочих днів за цей період становить 565 днів, що підтверджується поясненнями Відповідача. Отже, кількість робочих днів помножене на середньоденний заробіток дасть суму компенсації за час затримки розрахунку 565 днів х 70,08 грн. = 39595,20 грн.

Згідно ст. 116 КЗпП України підприємство зобов'язано при звільненні працівника виплатити всі суми, що належать йому від нього, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у цій частині повністю і стягнути з відповідача зазначену вище заборгованість компенсації за час затримки розрахунку, у сумі 39595, 20 грн. на користь Позивача, оскільки відповідно до ст. 117 КЗпП України звільнений працівник має право на таку компенсацію.

Відповідно до частини 4 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

За таких обставин суд, повністю задовольняючи заявлений позов, стягує з відповідача в доход бюджету судових збір пропорційно розміру задоволених вимог, тобто, у розмірі 100 %. Мінімальний розмір судового збору при поданні заяви до господарських судів України, відповідно до ст. 2 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011р. ( зі змінами від 03.09.2015р.) № 3674 - VI, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст.44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів" (місцезнаходження: 73000, вул. Червонопрапорна, 26, м. Херсон, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ідент. номер НОМЕР_1 ) компенсацію за час затримки розрахунку при звільнені у сумі 39595 (тридцять дев'ять тисяч п'ятсот дев'яносто п'ять) грн. 20коп. за період з 07.06.2013р. по 06.10.2015р.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів" (місцезнаходження: 73000, вул. Червонопрапорна, 26, м. Херсон, ) в доход спеціального фонду державного бюджету на р/р № 3002 в ГУДКСУ у Херсонській області МФО 852010 одержувач УДКСУ у місті Херсоні, призначення платежу - судовий збір код 03500045, код класифікації доходів бюджету 22030101- судовий збір в сумі 1378 ( одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Херсонської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня підписання даного рішення, згідно ст. 93 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.04.2016р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна