ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2016 р.Справа № 916/4731/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Лавриненко Л.В., Аленін О.Ю.

секретар судового засідання Мельник Ю.М.

за участю:

від КП «Одесміськелектротранс» - ОСОБА_1, довіреність № 019/2-2081 від 30.12.2015;

від ТОВ «Софткомп» - ОСОБА_2, довіреність б-н від 23.11.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 підприємства «Одесміськелектротранс»

на рішення господарського суду Одеської області від 01.02.2016

у справі №916/4731/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Софткомп»

до відповідача ОСОБА_3 підприємства «Одесміськелектротранс»

про стягнення 24 196,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Софткомп» (далі ТОВ «Софткомп») звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до комунального підприємства «Одесміськелектротранс» (далі КП «Одесміськелектротранс») про стягнення заборгованості в загальній сумі 24 196,16 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 14 118 грн., збитків від інфляції в сумі 6 171,26 грн., трьох відсотків річних в сумі 424,70 грн. та пені в сумі 3 482,20 грн. Крім того, позивач також просив суд покласти на відповідача судові витрати по справі, до складу яких включити витрати ТОВ «Софткомп» на правову допомогу адвоката в сумі 3 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе за договором поставки № ИВЦ-И/2014/29 від 28.01.2014 щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості придбаного товару.

Рішенням господарського суду Одеської області від 01.02.2016 позов задоволено, стягнуто з КП «Одесміськелектротранс» на користь ТОВ «Софткомп» суму основного боргу в розмірі 14 118 грн. 00 коп., збитки від інфляції в сумі 6 171 грн. 26 коп., три відсотки річних в сумі 424 грн. 70 коп., пеню в сумі 3 482 грн. 20 коп., судовий збір в сумі 1 218 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу адвоката в сумі 3 000 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, КП «Одесміськелектротранс» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішенням господарського суду Одеської області від 01.02.2016 по справі №916/4731/15 змінити в частині стягнення з відповідача збитків від інфляції в сумі 6 171 грн. 26 коп., трьох відсотків річних в сумі 424 грн. 70 коп., пені в сумі 3 482 грн. 20 коп. та відмовити в цій частині задоволення позову.

Зокрема, особа яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що згідно акту звіряння взаємних розрахунків між сторонами, станом на грудень 2014 року заборгованість КП «Одесміськелектротранс» перед ТОВ «СОФТКОМП» складає 14 118,00 грн. Дана заборгованість виникла у зв'язку з тим, що відповідач є збитковим комунальним підприємством. КП «Одесміськелектротранс» є стратегічним транспортним підприємством, яке виконує важливі соціальні функції, перевозить значну кількість пільгових категорій пасажирів. Також на сьогоднішній день КП «Одесміськелектротранс» не є прибутковим підприємством, а знаходиться у важкому матеріальному становищі.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду (головуючий суддя Філінюк І.Г., судді Аленін О.Ю., Лавриненко Л.В.) від 29.02.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_3 підприємства «Одесміськелектротранс» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 05.04.2016 о 10:30.

У судове засідання 05.04.2016 зявився представник позивача та відповідача.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 підприємства «Одесміськелектротранс» апеляційну скаргу підтримав, позивач в повному обсязі не згоден із твердженнями скаржника, викладених в апеляційній скарзі та просить суд у задоволені апеляційної скарги відмовити, а рішення першої інстанції від 30.09.2015 у справі №916/2844/15 залишити без змін, з підстав викладених у запереченнях на апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28.01.2014 між ТОВ «Софткомп» (Постачальник) та КП «Одесміськелектротранс» (Замовник) укладено договір поставки № ИВЦ-И/2014/29, у відповідності до п.п. 1.1 1.3 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Постачальник передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає та оплачує товар, загальна кількість, номенклатура, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна яких визначена сторонами у специфікаціях, що є невідємною частиною до цього договору. Під товаром, що є предметом поставки за цим договором, розуміються компютерна, офісна та інша оргтехніка та обладнання, комплектуючі (код товару згідно з ДКПП 016-2010:26.20.1). Номенклатура, ціна, кількість та асортимент товару повинні відповідати специфікації.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

На виконання умов договору поставки № ИВЦ-И/2014/29 від 28.01.2014 позивачем передано у власність КП «Одесміськелектротранс» товар загальною вартістю 104 508,20 грн., а відповідачем вказаний товар прийнято, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних № 20 від 07.02.2014, № 21 від 07.02.2014, № 22 від 07.02.2014, № 53 від 28.02.2014, № 54 від 28.02.2014; № 55 від 28.02.2014, № 56 від 28.02.2014, № 57 від 28.02.2014, № 73 від 04.03.2014, № 106 від 28.03.2014, № 147 від 17.04.2014, № 166 від 16.05.2014, № 198 від 29.05.2014, № 242 від 13.06.2014, № 243 від 13.06.2014, № 281 від 20.06.2014, № 277 від 26.06.2014, № 358 від 03.10.2014, № 396 від 03.10.2014, № 401 від 20.08.2014, № 426 від 03.10.2014, № 446 від 03.10.2014, № 447 від 03.10.2014, № 548 від 03.10.2014, № 454 від 03.10.2014, № 455 від 03.10.2014, № 456 від 03.10.2014, № 494 від 11.09.2014, № 579 від 13.10.2014, № 584 від 13.10.2014, № 591 від 13.10.2014, № 601 від 14.10.2014, № 602 від 14.10.2014, № 603 від 14.10.2014, № 380 від 15.08.2014, № 397 від 06.08.2014, № 429 від 13.08.2014, № 511 від 09.09.2014, № 594 від 13.10.2014, № 624 від 13.10.2014, № 590 від 13.10.2014, № 605 від 14.10.2014.

Згідно з положеннями п.п. 3.1, 4.2 договору поставки № ИВЦ-И/2014/29 від 28.01.2014 ціна товару встановлюється в національній валюті України. Загальна вартість договору визначається загальною вартістю поставленого товару відповідно до специфікації. Засобом платежів є національна валюта України гривня. Оплата за товар здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування коштів у розмірі 100% передоплати, відповідно до виставленого рахунку, протягом пяти банківських днів з дня отримання на розрахунковий рахунок Постачальника.

Як свідчать матеріали справи, вартість товару, поставленого позивачем на виконання умов договору № ИВЦ-И/2014/29 від 28.01.2014, оплачена КП «Одесміськелектротранс» лише частково, в результаті чого, станом на момент вирішення даного спору, за відповідачем рахується прострочена заборгованість перед ТОВ «Софткомп» в сумі 14 118,00 грн., факт наявності якої підтверджується в тому числі підписанням відповідачем акту звірки взаєморозрахунків та відповідачем не оскаржується.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Отже, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних ТОВ «Софткомп» про стягнення КП «Одесміськелектротранс» заборгованості за придбаний товар в сумі 14 118,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобовязань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості товару, поставленого на виконання умов договору поставки № ИВЦ-И/2014/29 від 28.01.2014, позивачем правомірно в порядку ст. 625 ЦК України нараховано КП «Одесміськелектротранс» до сплати 3% річних в суму 424,70 грн., у звязку з чим позовні вимоги в частині стягнення із КП «Одесміськелектротранс» трьох відсотків річних в сумі 424,70 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями ст. 625 ЦК України позивачем також нараховано відповідачу до сплати збитки від інфляції в сумі 6 171,26 грн., розрахунок яких є обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. Так, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Положеннями п. 6.5 договору поставки № ИВЦ-И/2014/29 від 28.01.2014 передбачено, що при порушенні Покупцем строку оплати товару, Покупець оплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару, оплату якого було затримано за кожен день прострочення.

З посиланням на положення п. 6.5 договору поставки № ИВЦ-И/2014/29 від 28.01.2014 позивачем було нараховано КП «Одесміськелектротранс» до сплати пеню в сумі 3 482,20 грн., розрахунок якої міститься в матеріалах справи. Перевіривши здійснені позивачем розрахунки штрафних санкцій, заявлених до стягнення, господарським судом правомірно стягнуто з відповідача на користь позивача пеню в сумі 2 482,20 грн.

Доводи апеляційної скарги (які заявлялися ним також і в суді першої інстанції) про те, що сума штрафних санкцій занадто велика та стягнення якої значно поглибить складний фінансовий стан підприємства, не приймаються до уваги судом з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як передбачено у п. 3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

В даному випадку не вбачається підстав для зменшення неустойки, оскільки будь-яких доказів для зменшення розміру штрафних санкцій (а саме інформації про майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; фінансовий стан відповідача; його кредиторську та дебіторську заборгованість; дані про вжиття відповідачем заходів до своєчасного виконання зобов'язань; ведення судово-претензійної роботи по зменшенню дебіторської заборгованості) відповідачем не надано.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні клопотання КП «Одесміськелектротранс» про надання розстрочки виконання рішення суду, відповідно до наступного.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як зазначено в п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявна загроза банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, виходячи із вищенаведеного, відстрочка або розстрочка виконання рішення суду чи зміна способу його виконання можлива лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають своєчасне виконання рішення. Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

В даному випадку, як вірно зазначено судом першої інстанції, в обґрунтування наявності підстав для надання розстрочки виконання рішення суду відповідач посилається на скрутний фінансовий стан та особливу соціальну роль, яку відіграє діяльність підприємства для мешканців міста Одеси. Проте, всупереч вимогам ст.ст. 32, 33 ГПК України КП «Одесміськелектротранс», останнім не надано суду жодного документу, підтверджуючого виключність спірного випадку порушення зобовязання. Також, враховуючи незначний розмір присудженої до стягнення заборгованості, її примусове стягнення не призведе до зупинення господарської діяльності відповідача та загрози неплатоспроможності.

На підставі викладеного, рішення господарського суду Одеської області від 01.02.2016 по справі № 916/4731/15 є законним та обґрунтованим, оскільки його винесено в результаті повного зясування обставин, що мають значення для справи та правильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 підприємства «Одесміськелектротранс» суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99,

101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 01.02.2016 у справі № 916/4731/15 залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 підприємства «Одесміськелектротранс» - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 06.04.2016.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Лавриненко