Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

05 квітня 2016 року справа № 927/77/16

Позивач: Заступник керівника Менської місцевої прокуратури в інтересах держави
15600, Чернігівська обл., м. Мена, вул. Чернігівський шлях, 9
В особі: Бірківської сільської ради Менського району Чернігівської області
15674, Чернігівська обл., Менський район, с. Бірківка, пров. Шкільний, 11
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державна екологічна інспекція в Чернігівській області
14017, м. Чернігів, вул. Малясова, 12
Відповідач: Менське районне дочірнє агросільськогосподарське спеціалізоване підприємство "Менарайагролісництво"
15600, Чернігівська обл., м. Мена, вул. Робітнича, 10
про відшкодування збитків 13152,37 грн.
Суддя В.М. Репех

Представники сторін:

від позивача: не з"явився

від третьої особи: не з"явився

від відповідача: ОСОБА_1-представник, дов. від 21.03.2016 року № 48

в судовому засіданні прийняла участь прокурор відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_2 посв. від 23.10.2012 р. № 010890

В судовому засіданні 05.04.2016р., на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Заступником керівника Менської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Бірківської сільської ради Менського району Чернігівської області (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державна екологічна інспекція в Чернігівській області) заявлено позов до Менського районного дочірнього агросільськогосподарського спеціалізованого підприємства "Менарайагролісництво" про стягнення 13152,37 грн. шкоди заподіяної незаконною вирубкою лісових насаджень в кв. 46 вид.1 лісового масиву на території Бірківської сільської ради Менського району.

В обґрунтування заявленого позову прокурор посилається на п. 1 ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України відповідно до якого постійні лісокористувачі забов"язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів. Вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.

Основними вимогами щодо ведення лісового господарства визначено, що підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов"язані здійснювати охорону від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Так, в кварталі 46 виділі 1 на території Бірківської сільської ради Менського району невстановленими особами було здійснено вирубку дерев у кількості 5 дерев діаметрами пня 24 см, 44 см (2шт) та 52 см.

В своїх додаткових письмових поясненнях прокуратура вказує на те, що відповідно до статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" ліс, як природний ресурс загальнодержавного значення, підлягає державній охороні і регулюванню на всій території України.

Статтею 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог.

Згідно ст. 1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов'язані забезпечувати охорону та захист лісових насаджень, вживати інших заходів відповідно до законодавства.

За приписами статей 86, 88, 89, 90 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів, зокрема, від незаконних рубок, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 2.1 Статуту підприємства останнє створено у т.ч. з метою охорони і відтворення лісів.

Наказом лісничого ДП «Менарайагролісництво» від 04.01.2010 № 27 затверджено посадову інструкцію лісника лісового господарства. Згідно п. З розділу 2 лісник зобов'язаний складати протоколи (акти) про виявлені порушення.

Наказом лісничого ДП «Менарайагролісництво» від 04.01.2010 без номера затверджено посадову інструкцію майстра лісу. Згідно п. 2.4 розділу 2 майстер лісу зобов'язаний складати акти про всі випадки лісопорушень, невиконання встановлених правил та вимог пожежної безпеки в лісах, а також перевіряти складені лісниками акти про лісо порушення та не пізніше ніж за 2 тижні направляти їх відповідним посадовим особам.

Відповідно до Інструкції про порядок притягнення до відповідальності за порушення лісового законодавства, затвердженої постановою Державного комітету СРСР по лісовому господарству від 22.04.1986 (яка є чинною і на сьогоднішній день), акт лісопорушення с основним доказом вчинення порушення лісового законодавства і правильності визначення розміру заподіяної шкоди.

Так, відповідно до протоколу від 12.02.2014 старшим майстром лісу ОСОБА_3 11.02.2014 установлено факт самовільної вирубки лісу у

кварталі 46 виділ 1 на території Бірківської сільської ради, який здійснено 08.02.2014. При цьому складено акт про лісопорушення №1 та польову перелікову відомість самовільної вирубки лісу. Відповідно до перелікової відомості було вирубано 5 дерев вільхи, з них:

- 1 ростуче дерево діаметром у корі біля шийки кореня 24 см;

- 2 сухостійних дерева діаметром у корі біля шийки кореня 44 см;

- 1 ростуче дерево діаметром у корі біля шийки кореня 52 см;

- 1 сухостійне дерево діаметром у корі біля шийки кореня 52 см. Менським РВ УМВС України в Чернігівській області вказану заяву

зареєстровано в Журналі єдиного обліку за від 14.02.2014 № 465. За результатами перевірки встановити осіб, які здійснили самовільну порубку дерев не виявилось можливим, про що складено висновок від 12.03.2014.

Порубку дерев здійснено на території Бірківської сільської ради АДРЕСА_1 вид. 1 закріплений за лісником ОСОБА_4 та відноситься до 3-ї майстерської дільниці майстра лісу ОСОБА_3

Відповідно до розрахунку, здійсненого Держекоінспекцією в області відповідно до такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, затверджених постановою КМУ від 23.07.2008 № 665, збитки складають 13152,37 грн.

Таким чином, факт лісопорушення встановлено старшим майстром лісу ДП «Менарайагролісництво», який відповідно до положення Лісового кодексу України (ст. 89), статуту ДП «Менарайагролісництво», посадової інструкції та Інструкції від 22.04.1986, є уповноваженою особою на виявлення та складення актів про лісопорушення. Виявлені порушення, старшим майстром лісу зафіксовано в протоколі від 12.02.2014 № 1, який складено в межах повноважень вказаної посадової особи та відповідно до Інструкції від 22.04.1986.

Щодо приладів, якими здійснювалися виміри діаметрів пнів, вирубаних дерев.

Згідно п. 6 роз'яснень Вищого господарського суду України від 27.06.2001 №02-5/744 під час розгляду спору про відшкодування шкоди, заподіяної зеленим насадженням незаконною рубкою, слід перевіряти, яким чином (зокрема із застосуванням яких вимірювальних засобів) проводилися заміри пнів.

Відповідно до пояснень старшого майстру лісу ОСОБА_3, вимірювання діаметру пнів він проводив за допомогою рулетки навхрест, без врахування товщини кори, у подальшому вираховувався середній діаметр пня. Одночасно роз'яснення Вищого господарського суду України від 27.06.2001 №02-5/744 не містять вимог та посилань за законодавство щодо сертифікації засобу вимірювання.

Відповідно до ст, 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності українського народу від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Вказане положення міститься також у ст. 324 ЦК України.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх Імені та в їх інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами (ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно довідки відповідача по справі ДП «Менарайагролісництво» від 25.02.2015 № 12 земельні ділянки на території Бірківської сільської ради Менського району, зокрема квартал 41 виділ 1, перебувають у постійному користуванні ДП «Менарайагролісництво» на підставі державного акту на право постійного користування. Земельна ділянка, на якій виявлено самовільну вирубку лісових насаджень, а саме квартал 46 виділ 1, знаходиться на території Бірківської сільської ради Менського району. Вказана обставина жодними доказами не спростована та відповідачем не оскаржується. Разом з цим, перебування у користуванні земельних ділянок лісового фонду у ДП «Менарайагролісництво» не свідчить про можливість звільнення від відповідальності та не відшкодування шкоди, завданої неналежним виконанням обов'язків по охороні лісу.

Згідно ст.11 Лісового кодексу України, право комунальної власності на ліси набувається при розмежуванні в установленому законом порядку земель державної і комунальної власності, а також шляхом передачі земельних ділянок з державної власності у комунальну та з інших підстав, не заборонених законом. Порядок та вимоги до розмежування земель встановлено ст. ст. 10-14 Закону України «Про розмежування земель державної і комунальної власності». Законом передбачено, що розмежування комунальних та державних земель відбувається по кожному адміністративно-територіальному утворенню на підставі проектів землеустрою.

Разом з цим, враховуючи, що земельні ділянки лісового фонду на території Бірківської сільської ради Менського району передано у користування саме комунальному підприємству «Менарайагролісництво», засновником якого є відповідно до п. 1.2. Статуту Чернігівська обласна рада, земельна ділянка, на якій здійснено вирубку, відноситься до лісового фонду комунальної власності.

При цьому, доводи представника відповідача, що згідно вимог чинного на сьогодні законодавства розпорядження земельними ділянками лісового фонду здійснюється виключно обласними державними адміністраціями, не можуть свідчити про віднесення лісового фонду ДП «Менарайагролісництво» до державного лісового фонду оскільки право розпорядження не свідчить про право власності на майно.

Щодо правомірності визначення позивачем по справі орган місцевого самоврядування слід зазначити, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. у справі № 1-1/99 зазначено, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, тому прокурор, у кожному конкретному випадку, з

посиланням на законодавство, самостійно визначає, в чому саме відбулося, чи може відбутися, порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів Інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

У даному випадку самовільну вирубку лісу здійснено на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні відповідача по справі, а тому він не може бути визначений позивачем по справі, так само як і його засновник - Чернігівська обласна рада.

Незважаючи на викладене у позовній заяві обґрунтування підстав для представництва прокурором інтересів органу місцевого самоврядування судом поставлено питання, на якій правовій підставі розпорядження даним лісом відноситься до повноважень сільської ради.

Слід зазначити, що у даному випадку спір стосується стягнення заподіяної шкоди самовільною вирубкою лісових насаджень та предметом спору не є розпорядження земельними ділянками лісового фонду та лісовими насадженнями.

Зокрема, у матеріалах справи наявні державний акт на право постійного користування земельними ДП «Менарайагролісництво», до яких віднесено у тому числі земельні ділянки лісового фонду на території Бірківської сільської ради.

Відповідно п. 7 ч. 2 ст. 69 Бюджетного кодексу України встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Таким чином, заступником керівника Менської місцевої прокуратури відповідно до вимог чинного законодавства подано позов в інтересах Бірківської сільської ради Менського району, яка є органом місцевого самоврядування та на її користь будуть здійснюватися стягнення, до ДП «Менарайагролісництво», яке є постійним лісокористувачем.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому проти позовних вимог заперечує посилаючись на наступне. Так, 13.02.2014р. до Менського РВ УМВС України в Чернігівській області надійшла заява від ДП «Менарайагролісництво» про виявлене правопорушення: проведення 08.02.2014 р. самовільної рубки невідомими особами 5-ти дерев у кварталі 46 вид.іна території Бірківської сільської ради Менського району.

Заяву зареєстровано в Журналі єдиного обліку за №465 від 14.02.2014 р. Під час перевірки, як зазначено у позовній заяві, осіб, які скоїли самовільну рубку, не встановлено, про що складено висновок від 12.03.2014 р.

Посадовим особам ДП «Менарайагролісництво» про підозру у скоєнні зазначено правопорушення не повідомлялося, протокол про вчинення адмінправопорушення складався.

ДП «Менарайагролісництво» є постійним лісокористувачем лісової ділянки, на якій було вчинене вказане порушення, і за статутними документами та відповідно до ст.19 Лісового кодексу України, здійснює охорону і захист лісів від самовільних рубок. Зокрема, на підприємстві на підставі відповідного Положення функціонує підрозділ лісової охорони, затверджено маршрути та графіки обходу представниками лісової охорони лісових ділянок.

ДП «Менарайагролісництво» є підприємством комунальної форми власності, повноваження лісової охорони, на відміну від державних лісогосподарських підприємств, не визначені законодавчо. Представники лісової охорони не мають права, зокрема, затримувати лісопорушників, складати протоколи про лісопорушення, відбирати пояснення, приймати рішення щодо відповідальності за вчинене правопорушення тощо. Виявивши незаконну рубку, представники лісової охорони комунальних агролісогосподарських підприємств, згідно наданих їм повноважень, зобов'язані невідкладно повідомити правоохоронні органи про виявлення правопорушення.

З метою встановлення осіб, винних у скоєнні незаконної рубки, Відповідач в межах наданих законодавством повноважень, невідкладно, належним чином звернувся до Менського РВ УМВС України в Чернігівській області із відповідною заявою про злочин та надав відповідні матеріали, що підтверджують факт вчинення незаконної рубки.

Тобто Відповідач відразу після виявлення факту порушення лісового законодавства вжив всіх необхідних заходів реагування з метою термінового інформування правоохоронних органів про виявлене ним же правопорушення.

Виходячи зі змісту ст. 1166 Цивільного кодексу України, підставою цивільно-правової (господарсько-правової) відповідальності за заподіяння шкоди, в тому числі внаслідок порушення лісового законодавства, є склад цивільного (господарського) правопорушення, яке включає в себе протиправну поведінку заподіювача шкоди, наявність негативних наслідків (шкоди), причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та наслідками, а також вину правопорушника. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Незаконна рубка скоєна не Відповідачем (службовими особами ДП «Менарайагролісгосп»), а особи, які її скоїли, не встановлені; докази протиправної поведінки чи бездіяльності службових осіб Відповідача як лісокористувача, відсутні. Очевидно, що склад правопорушення безпосередньо в діях Відповідача відсутній.

Прокурор та Позивач в позовній заяві заявляють про неналежне виконання посадовими особами Відповідача обов'язків по захисту, охороні лісових насаджень від незаконних рубок, наголошують про бездіяльність Відповідача щодо забезпечення охорони і збереження лісового фонду. Проте, ні прокурор, ні позивач не наводять жодного конкретного доказу невиконання Відповідачем покладених на нього обов'язків з охорони насаджень, докази бездіяльності Відповідача по виявленню винних осіб також відсутні. Не зазначено, в чому конкретно полягає протиправність поведінки Відповідача як заподіювача шкоди.

Звинувачення Відповідача у неналежному виконанні покладених на нього обов'язків ґрунтуються виключно на механічному цитуванні положень нормативно-правових актів законодавства.

Пункт 6 Роз'яснень Вищого господарського суду України N 02-5/744 від 27.06.2001р., яким зокрема, визначено, що у розгляді справ зі спорів про відшкодування шкоди, заподіяної зеленим насадженням ї незаконною вирубкою, господарським судам слід перевіряти, яким чином (зокрема із застосуванням яких вимірювальних засобів) проводилися заміри пнів та чи відображені ці дані у акті. За відсутності відповідних даних у господарського суду немає підстав для задоволення позову.

Ні позовна заява з додатками, ні розрахунок розміру шкоди, виконаний посадовцями ОНПС Чернігівської області без проведення перевірки, ні в жодних інших матеріалах не відображено, у який спосіб і із застосуванням яких вимірювальних засобів проведено заміри пнів.

Тим же пунктом 6 Роз'яснень визначено, що у вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства, судам необхідно виходити з того, що обов'язки із забезпечення охорони та захисту лісу покладено на постійних лісокористувачів у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства факту правопорушення, вчиненого невстановленими особами.

Жодних перевірок контролюючими органами факту правопорушення проведено не було.

Враховуючи відсутність таких складових, як безпосередня вина відповідача у скоєнні правопорушення, протиправності поведінки його представників, а відповідно і причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та наслідками правопорушення, підстави для відповідальності за незаконну рубку лісових насаджень у Відповідача як підприємства-лісокористувача, відсутні.

Згідно ст.1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Проте, в судовому засіданні не доведено факту притягнення посадових осіб Відповідача до адміністративної чи кримінальної відповідальності за фактом неналежного виконання ними своїх службових обов'язків чи службову недбалість, не встановлено та не доведено факт вчинення незаконної рубки саме працівниками ДП «Менарайагролісгосп».

Відповідач наголошує, що позовну заяву подано в інтересах особи, яка не може бути позивачем по справі з огляду на положення статті 21 ГПК України, оскільки ані права, ані законні інтереси (у визначенні Конституційного Суду України) Бірківської сільської ради діями чи бездіяльністю ДП «Менарайагролісництво» не порушені.

Бірківська сільська рада Менського району Чернігівської області, в інтересах якої заявлено позов, не має жодного відношення з точки зору правових відносин як до незаконно зрубаної невстановленими особами деревини, так і до земельної ділянки лісового фонду, на території якої скоєно незаконну рубку (зазначена ділянка знаходиться за межами населеного пункту).

Ліс, як державний ресурс, згідно Конституції України, є об'єктом права Українського народу. Від імені українського народу здійснення прав власника як на земельну ділянку лісового фонду, на території якої невстановленими особами здійсняю незаконну рубку, так і власне на ліс як ресурс, в даному випадку належить державі Україна (в особі органів виконавчої влади). Тобто, форма власності є державною.

Для реалізації прав власника лісового ресурсу, Відповідачеві рішенням Чернігівської обласної ради у 2001 році передано у постійне користування земельні ділянки лісового фонду на території Менського району, зокрема, ділянка, на якій здійснено незаконну порубку.

Ні земельна ділянка, на якій здійснено незаконну рубку, ні власне сам ліс, не належать на праві власності Бірківській сільській раді; не передано цій сільській раді у користування.

Бірківська сільська рада не має жодних повноважень щодо розпорядження, зокрема, контролю за використанням, відтворенням, охороною і захистом лісу тощо.

Пункти 1,2 частини 1 статті 19 Лісового кодексу України приписують, що право самостійного господарювання в лісах та виключне право на заготівлю деревини належить постійним лісокористувачам. Пунктом 4 частини 1 цієї ж статті визначено, що постійним лісокористувачам належить також і право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 105 Лісового Кодексу України, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Вищенаведені норми права у їх сукупності доводять, що невстановленими особами шляхом здійснення самовільної порубки на території Бірківської сільської ради завдано шкоди державі Україна в особі лісокористувача лісу, що росте у вищевказаних виділі та кварталі - Менському районному дочірньому агролісогосподарському спеціалізованому підприємству «Срібнерайагролісництво», яке і має право на відшкодування збитків.

У матеріалах справи відсутні докази, що в силу статей 8,9 Лісового кодексу України ліс, що росте у кварталі 46 виділі 1 на території Бірківської сільської ради, є власністю саме Бірківської сільської ради.

З викладеного випливає, що Бірківська сільська рада Менського району Чернігівської області не може бути позивачем по справі (не є належним позивачем), оскільки відсутні порушені права, які потребували б захисту позивачем в судових органах.

Тобто, спірні матеріальні правовідношення між Позивачем і Відповідачем відсутні.

Третя особя надала письмові пояснення по справі в яких вважає вимоги прокурора законними, обґрунтованими та такими, що відповідають законодавству. Згідно протоколу про лісопорушення № 1 від 12.02.2014 року, складеного лісовою охороною, старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Чернігівської області ОСОБА_5 було проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної лісу пошкодженням дерев вільхи чорної незаконною безбілетною рубкою невстановленими особами в 2014 році у кв. 46 вид. 1 ДП "Менарайагролісництво" на землях Бірківської сільської ради Менського району Чернігівської області.

На підставі такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами, затверджених постановою КМУ від 23 липня 2008 року № 665, старшим державним інспектором з ОНПС Чернігівської області ОСОБА_5 було здійснено розрахунок розміру шкоди.

Розмір завданої шкоди по даному факту склав 13152,37 грн.

Таким чином, виходячи з норм Лісового кодексу України, при вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення факту правопорушення, вчиненого невстановленими особами, необхідно виходити з того, що обов"язки зі збереження охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які й повинні нести відповідальність за невиконання та неналежне виконання згаданих обов"язків, зокрема за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок.

Бірківська сільська рада Менського району належним чином була повідомлена про час та місце проведення розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень № 430, але в судове засідання не з"явилась, причини неявки суду не повідомила.

Державна екологічна інспекція в Чернігівській області належним чином була повідомлена про час та місце проведення розгляду справи, але в судове засідання не з"явилась.

05.04.2016 року від Бірківської сільської ради Менського району Чернігівської області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності повноважного представника. Також зазначає, що позовні вимоги, заявлені заступником керівника Менської місцевої прокуратури, підтримує в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників прокурора, Державної екологічної інспекції в Чернігівській області та відповідача, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 2.1 Статуту Менське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство "Менарайагролісництво" створене з метою охорони та відтворення лісів, задоволення потреб юридичних та фізичних осіб у лісових ресурсах на основі їх раціонального використання і отримання прибутку за рахунок задоволення потреб споживчого ринку і лісопродукції на підставі ефективного використання виробничого і фінансового потенціалу.

Предметом діяльності підприємства є спеціалізоване ведення лісового господарства, що включає в себе охорону і захист лісів від самовільних рубок та лісових пожеж (п.2.2.1 Статуту)

У пункті 3.5 Статуту зазначено, що підприємство є лісокористувачем згідно рішення обласної ради від 27 березня 2001 року „Про надання у постійне користування земель лісового фонду та здійснює його повноваження згідно з положеннями Лісового кодексу України.

Розпорядженням Менської райдержадміністрації № 57 від 18.02.2003 року Менському районному дочірньому агролісогосподарському спеціалізованому підприємству "Менарайагролісництво" видано державний акт ІІ-ЧН №001056 на право постійного користування земельною ділянкою площею 124,0 га для ведення лісового господарства. Даний державний акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 1.

11.02.2014 року старшим майстром лісу ДП "Менарайагролісництво" ОСОБА_3 складено протокол № 1 про лісопорушення та польову перелікову відомість самовільної вирубки лісу згідно якого при обході лісу на території Бірківської сільської ради було виявлено самовільну порубку дерев в кв. 46, вид. 1, лісопорушення скоєно 08.02.2014 року. Відповідно до перелікової відомості кількості вирубаних дерев складає 5: 1 ростуче дерево діаметром у корі біля шийки кореня 24 см; 2 сухостійних дерева діаметром у корі біля шийки кореня 44 см; 1 ростуче дерево діаметром у корі біля шийки кореня 52 см; 1 сухостійне дерево діаметром у корі біля шийки кореня 52 см.

12.02.2014 року до Менського РВ УМВС України в Чернігівській області надійшла заява лісничого ДП "Менарайагролісництво" про самовільний поруб дерев на території Бірківської сільської ради Менського району в кварталі 46 виділ 1 скоєне невідомими особами.

Менським РВ УМВС України в Чернігівській області вказану заяву зареєстровано в журналі єдиного обліку за № 465 від 14.02.2014 року та проведено перевірку. В ході даної перевірки встановити осіб, які здійснили самовільну порубку дерев не виявилось можливим, про що складено висновок від 12.03.2014 року.

Державною екологічною інспекцією Чернігівської області складено розрахунок розміру шкоди, заподіяної лісу у кв. 46 вид.1 на території Бірківської сільської ради Менського району, згідно з протоколом про лісопорушення від 11.02.2014 року. Розрахунок виконано по таксах для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення та неприпинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року №665.

Згідно розрахунку загальна сума заподіяної шкоди становить 13152,37 грн., про стягнення якої і подано заступником керівника Менської місцевої прокуратури даний позов.

Вирішуючи даний спір щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення на підвідомчій лісовому господарству території факту правопорушення, вчиненого невстановленими особами, суд виходить з того, що обов'язки із забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, дотримання правил і норм використання лісових ресурсів, ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення, відповідно до статті 19 Лісового кодексу України покладено на відповідача як на постійного лісокористувача.

Так, згідно п. 1 ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов'язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.

Відповідно до п. 5 ст. 64 Лісового кодексу України, яка регулює основні вимогами щодо ведення лісового господарства, підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

За приписами статей 86, 89, 90 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів, зокрема, від незаконних рубок, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

В порушення зазначених нормативних приписів відповідач не забезпечив охорону і збереження лісу від незаконної рубки, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з п.1 ч.2 статті 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Факт незаконної порубки дерев на підвідомчій відповідачеві території, внаслідок чого лісу завдано шкоду в загальній сумі 13152,37 грн., підтверджено протоколом № 1 про лісопорушення від 11.02.2014 р. року та доданими до нього переліком діаметрів пнів та розрахунком розміру шкоди, заподіяної лісу порушенням природоохоронного законодавства внаслідок незаконної порубки дерев, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 N 665 „Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу.

Даний протокол є чинним на час вирішення спору, відповідачем відомості, зазначені в протоколі, за допомогою належних і допустимих доказів не спростовані, контррозрахунок шкоди не подано, відтак, суд дійшов висновку, що він є належним і допустимим доказом в розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища №1264 від 25.06.1991р. (далі ЗУ №1264 від 25.06.91р.) відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються цим Законом, а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси (стаття 5 ЗУ №1264 від 25.06.91р.).

Згідно частин четвертої ст. 68 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Частиною першою ст. 69 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно положень ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Пунктом 1.6. Роз'яснення Вищого арбітражного суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища №02-5/744 від 27.06.2001р. (з наступними змінами) визначено, що вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника, отже позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

За загальним правилом застосування як договірної, так і деліктної відповідальності, що передбачено нормами ч. 2 статті 614, ч. 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, встановлюється презумпція вини правопорушника, втім, відповідач під час розгляду справи в порушення вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не довів, що він на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства забезпечив охорону і збереження лісу на підвідомчій території від незаконної рубки, не надав належних і допустимих доказів щодо відсутності його вини або доказів відшкодування заподіяної шкоди.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку про те, що відповідач за шкоду, заподіяну внаслідок незаконної порубки дерев на підвідомчій йому території, повинен нести деліктну відповідальність в повному обсязі без застосування зниження її розміру згідно зі статтями 68, 69 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища.

Аналогічна думка з даного питання висловлена в постановах Вищого Господарського суду України від 12 листопада 2014 року № 914/1138/14, від 29.07.2015 року № 927/850/14, від 30.07.2015 року № 927/56/15

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи доведеність позивачем та прокурором факту порушення відповідачем чинного законодавства, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Суд не приймає заперечення відповідача до уваги як такі, що спростовуються матеріалами справи та не відповідають чинному законодавству, оскільки відповідач не довів, що він на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства забезпечив охорону і збереження лісу на підвідомчій території від незаконної вирубки, а також відсутності вини у такій бездіяльності його працівників.

Відповідно до ст, 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності українського народу від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх Імені та в їх інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами (ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно п. 7 ч. 2 ст. 69 Бюджетного кодексу України встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Таким чином, заступником керівника Менської місцевої прокуратури відповідно до вимог чинного законодавства подано позов в інтересах Бірківської сільської ради Менського району, яка є органом місцевого самоврядування та на її користь будуть здійснюватися стягнення.

Тому, посилання Відповідача на неналежність Позивача у справі не заслуговують на увагу.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

За таких обставин судовий збір підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Менського районного дочірнього агросільськогосподарського спеціалізованого підприємства "Менарайагролісництво" , (15600, Чернігівська обл., м. Мена, вул. Робітнича, 10, код 31324378) до спеціального фонду бюджету Бірківської сільської ради (одержувач: УК у Менському районі/с. Бірківка/24062100, р/р 0282, МФО 853592, , банк ГУДКСУ в Чернігівській області) шкоди (30%) в розмірі 3945,71 грн. заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, до спеціального фонду місцевих бюджетів Бірківської сільської ради та Чернігівської обласної ради шкоди (70%) в розмірі 9206,66 грн заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Стягнути з Менського районного дочірнього агросільськогосподарського спеціалізованого підприємства "Менарайагролісництво", (15600, Чернігівська обл., м. Мена, вул. Робітнича, 10, код 31324378) в до загального фонду прокуратури Чернігівської області (одержувач: прокуратура Чернігівської області, р/р 6008, МФО 820172, , банк ДКСУ м. Київ) судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя В.М.Репех

Повний текст рішення підписано 08.04.2015 року.

Суддя В.М.Репех