КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"07" квітня 2016 р. Справа №904/5492/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Отрюха Б.В.

розглянувши апеляційну скаргу Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2015

у справі №904/5492/15 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю зовнішньоторгової фірми «Мікомп»

до 1) Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області;

2) Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у справі №904/5492/15 позов Товариства з обмеженою відповідальністю зовнішньоторгової фірми «Мікомп» (далі, позивач) до Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області (далі, відповідач-1) та Головного управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі, відповідач-2) про стягнення грошових коштів задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторгова фірма «МіКомп» грошові кошти в розмірі 4 193 876,12 грн. грн., сплачених платіжними дорученнями: № 4678 від 14.11.2006 на суму 3 984 182,58 грн.; №4090 від 11.10.2006 на суму 174 744, 62 грн., №4262 від 20.10.2006 на суму 34 948,92 грн. на розрахунковий рахунок Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області №0001 в УДКУ у Дніпропетровській області за Договором купівлі-продажу «Об'єкта незавершеного будівництва 9-ти поверховий житловий будинок, що продано на аукціоні, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. К. Лібкнехта, 85» від 18.10.2006.

Зобов'язано Головне управління Державної Казначейської служби України у Дніпропетровській області відповідно до п.2.8 «Порядку перерахування до бюджетів коштів, одержаних від приватизації майна" від 27.06.2006 №1704007 на підставі розрахункового документа Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області, перерахувати стягнуті кошти з рахунку Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторгова фірма «МіКомп».

Присуджено до стягнення з Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторгова фірма «МіКомп» 73 080,00 грн. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням Регіональне відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх.№09-08.1/1601/16 від 25.02.2016), відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у справі №904/5492/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. До апеляційної скарги було додане клопотання про звільнення апелянта від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2016 апелянту відмовлено у звільненні його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області повернуто апелянту на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України.

05.04.2016 Регіональне відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області повторно звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх.№09-08.1/3337/16 від 05.04.2016), відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у справі №904/5492/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Згідно частини 3 статті 94 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюються у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1, 5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Так, станом на 1 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 1 378,00 грн.

Колегія суддів, розглянувши подану скаржником апеляційну скаргу та додані до неї документи, встановила, що до останньої не додано доказів сплати апелянтом судового збору, однак додане клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у справі №904/5492/15.

Як вбачається зі змісту даного клопотання, у останньому апелянт просить суд звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки фінансування Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області здійснюється державою у недостатньому обсязі.

Розглянувши дане клопотання, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта, викладені у вищезазначеному клопотанні про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги від 05.04.2016 є аналогічними тим, які були викладені у попередньому клопотанні відповідача-1 про звільнення його від сплати судового збору, доданого до апеляційної скарги Регіонального відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 25.02.2016.

Розглянувши заявлене апелянтом клопотання, колегія суддів не знаходить підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити вій його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013 у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону України «Про судовий збір») і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону України «Про судовий збір») господарським судам слід враховувати наступне:

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати (пункт 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

Так, колегія суддів зазначає, що до матеріалів апеляційної скарги апелянтом не додано належних доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, клопотання апелянта про звільнення його від сплати судового збору не підлягає задоволенню з підстав його необґрунтованості.

Згідно частини 4 статті 97 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 вказаної статті, апеляційна скарга може бути подана повторно.

З огляду на вищевикладене, керуючись статтями 86, 94, пунктом 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Повернути Регіональному відділенню фонду державного майна України по Дніпропетровській області (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Центральна, 6 ідентифікаційний код 1347337) апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у справі №904/5492/15 та додані до неї документи без розгляду.

2. Матеріали справи №904/5492/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

Б.В. Отрюх