Р І Ш Е Н Н Я

12 квітня 2016 року Справа № 913/359/16

Провадження №1/913/359/16

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Енергоінвестпроект", м. Харків

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання", м. Луганськ

про стягнення 75955 грн. 60 коп.

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання-помічник судді Антонова І.В.

В засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_2, представник за довіреністю від 25.01.2016;

від відповідача: ОСОБА_3, представник за довіреністю від 04.01.2016 № 16;

Суть спору: про стягнення 67411 грн. 81 коп. боргу, 476 грн. 49 коп. 3% річних, 1078 грн. 60 коп. інфляційних нарахувань та 6988 грн. 70 коп. пені, які виникли через невиконання відповідачем обовязку про повернення грошових коштів у звязку з різницею наданих та оплачених послуг з електричної енергії.

Відповідач у відзиві на позовну заяву за листом від 28.03.2016 проти позову заперечує з посиланням на закінчення строку позовної давності щодо вимог про стягнення 67411 грн. 81 коп., оскільки за даними позивача така заборгованість сформувалася станом на 01.08.2014. Також у відзиві відповідач посилається на неналежне визначення позивачем строку сплати вимоги про повернення коштів 28.11.2015 замість 30.11.2015 та обєктивну неможливість проведення перевірки заявленого до стягнення боргу через відсутність документів, які залишились у м. Луганську на території проведення антитерористичної операції.

У запереченнях на відзив за листом від 11.04.2016 позивач зазначає, що авансові платежі у розмірі 67411 грн. 81 коп. могли зберігатись на рахунках відповідача поки діє договір, який на цей час не припинений, але до того моменту, поки ТОВ "Енергоінвестпроект" не висуне вимогу про їх повернення. Оскільки вимогу про повернення коштів було заявлено у листопаді 2015 року, позивач вважає, що строк позовної давності ним не пропущений.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд встановив, що спір виник з наступних причин.

Так, 27.11.2008 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання" (відповідачем) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Енергоінвестпроект" (відповідачем) було укладено договір на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами № У-891-08, за умовами якого відповідач прийняв зобовязання передавати електричну енергію до споживачів ПНТ (позивача) місцевими (локальними)електромережами.

Відповідно до пункту 2.3. договору сторони передбачили, що оплата послуг з передачі електроенергії має здійснюватися у наступному порядку: передоплата в обсязі вартості передачі заявленого обсягу купівлі ПНТ електроенергії, а остаточний розрахунок до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі акту приймання наданих послуг з передачі електричної енергії.

Також сторони домовились, що у разі, якщо фактичний обсяг оплати ПНТ послуг з передачі електроенергії та додаткових (інформаційних) послуг перевищує суму, зазначену в акті приймання наданих послуг, ТОВ "Луганське енергетичне обєднання" за умови відсутності вимоги позивача про повернення коштів зараховує надлишок як авансовий платіж на наступні розрахункові періоди. Якщо ПНТ висуває вимогу про повернення коштів, вони підлягають поверненню протягом 5 банківських днів з дня отримання товариством вимоги ПНТ (п. 2.6 договору).

Як свідчить зміст позову, спір між сторонами виник у звязку з тим, що відповідачем не було вчасно повернуто позивачу за його письмовою вимогою 67411 грн. 81 коп. надлишку коштів, який накопичився на рахунку ОСОБА_1 за час дії договору.

Крім цього, до стягнення заявлені додаткові вимоги про стягнення 6988 грн. 70 коп. пені та на підставі ст. 625 ЦК України 476 грн. 49 коп. 3% річних та 1078 грн. 60 коп. інфляційних нарахувань.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві, про що вказано вище, у т.ч. з посиланням на сплив строку позовної давності щодо вимоги про повернення надлишку коштів.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та повне задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Так, як було зазначено вище, предметом спору у справі є стягнення 67411 грн. 81 коп., які є різницею між вартістю попередньо оплачених послуг з передачі електричної енергії мережами відповідача та вартістю фактично наданих послуг.

У ході розгляду справи суд зобовязав позивача чітко визначити фактичні підстави утворення боргу, на що ТОВ "Енергоінвестпроект" були надані пояснення, що сума у розмірі 85131 грн. 57 коп. станом на 01.11.2012 була на рахунку відповідача як авансовий платіж, яка не є остаточною, оскільки після 01.11.2012 позивачем було здійснено ще 21 авансовий платіж на суму 1047450 грн. та підписано сторонами 21 акт приймання наданих послуг з передачі електроенергії на суму 1065170 грн. 06 коп. Виходячи з викладеного, борг визначається наступним чином: 85131,57 грн. + 1047450,00 грн. 1065170,06 грн. = 67411,57 грн..

Втім, згідно змісту наявних у справі журналів-ордерів по рахунку 3711 Розрахунки за виданими авансами (в національній валюті) за 01.01.2007-31.03.2016 (арк. справи 84) та за 01.10.2012-29.02.2016 (арк. справи 85) накопичення надлишку коштів відбулося до листопада 2012 року, тому суд робить висновок про формування спірного надлишку коштів з самого початку договірних правовідносин, що підтверджується показниками чергового "сальдо" у бухгалтерському обліку позивача за рахунком 3711.

Станом на 31.07.2014 накопичена сума передплати склала 67411 грн. 81 коп., яку позивач просить стягнути на свою користь.

Доданими до справи численними актами приймання наданих послуг з передачі електричної енергії 2013-2014 року підтверджуються факти належного виконання сторонами своїх зобовязань за договором на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електромережами № У-891-08 у періоді до фактичного припинення договірних відносин через початок АТО.

Господарський суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та не знаходить підстав для застосування позовної давності за відповідною заявою відповідача у відзиві, оскільки вона не закінчилася.

Так, у відповідності до ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобовязаннями, строк виконання яких визначений моментом вимоги, починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання.

Як свідчать обставини спору, за листом від 11.11.2015 № 401/1 (арк. справи 88) позивач предявив вимогу про повернення коштів, яку відповідач одержав згідно поштового повідомлення 23.11.2015.

Втім, суд вважає, що згідно зі ст. 261 ЦК України початок строку позовної давності про повернення 67411 грн. 81 коп. почався у серпні 2014 року, коли фактично припинилися договірні відносини по передачі електроенергії та позивач був обізнаний про існування надлишку невикористаних коштів, про повернення яких він мав предявити вимогу у порядку п. 2.6 договору.

Позивач звернувся з позовом до суду 29.02.2016, а тому трирічний строк загальної позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, не пропущений, він має закінчитись у серпні 2017 року.

У відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватись належним чином, зокрема, відповідно до умов договору.

Відповідач на порушення умов договору не повернув позивачу 67411 грн. 81 коп., тому вони стягуються судом на користь ТОВ "Енергоінвестпроект".

Щодо решти позовних вимог, то у відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, до стягнення заявлені 476 грн. 49 коп. 3 % річних (за період з 28.11.2015 по 21.02.2015) та 1078 грн. 60 коп. інфляційних нарахувань (за період з грудня 2015 року по січень 2016 року).

Складені позивачем розрахунки цих додаткових вимог відповідають фактичним обставинам справи та загальним вимогам, які ставляться до порядку проведення таких розрахунків.

Заперечення відповідача за відзивом про початок прострочення з 30.11.2015 суд відхиляє, оскільки правило ст. 253 ЦК України про початок перебігу строку з наступного дня стосується строків, які визначаються періодом часу. Сторони у договорі зазначили про обовязок повернення коштів саме з дня отримання вимоги, тобто з 23.11.2015 до 27.11.2015.

Відповідальність за невчасне повернення коштів передбачена сторонами п. 7.3 договору у вигляді пені у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, від неповернутої в строк суми за кожен день прострочення.

Позивач нарахував пеню за період з 28.11.2015 по 21.02.2016 на суму 6988 грн. 70 коп., яка є обґрунтованою.

За таких обставин позов підлягає повному задоволенню на суми 67411 грн. 81 коп. боргу, 476 грн. 49 коп. 3% річних, 1078 грн. 60 коп. інфляційних нарахувань та 6988 грн. 70 коп. пені з віднесенням на відповідача судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне обєднання", м. Луганськ, кв. Гайового, буд. 35а, ідент. код 31443937 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Енергоінвестпроект", АДРЕСА_1, ідент. код 34633789 - 67411 грн. 81 коп. боргу, 476 грн. 49 коп. 3% річних, 1078 грн. 60 коп. інфляційних нарахувань, 6988 грн. 70 коп. пені та 1378 грн. 00 коп. судового збору, видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.04.2016.

Суддя Н.М.Зюбанова

Надр. 3 прим.:

1-до справи;

2-позивачу: 61003, АДРЕСА_2;

3- відповідачу: 92702, м.Старобільськ, вул.Горького, б. 123.

Вих. №

2

15.04.2016