РІШЕННЯ

04 квітня 2016 року Справа № 913/442/16

Провадження №26/913/442/16

За позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м.Київ

до Комунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради, м.Золоте Луганська область

про стягнення 108919,82 грн

Суддя Масловський С.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_1, представник за довіреністю від 01.02.2016 № 138/16;

від відповідача - ОСОБА_2, представник за довіреністю від 11.01.2016 № 6.

В судовому засіданні 04.04.2016 судом у відповідності до статті 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

22.03.2016 Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулась до господарського суду Луганської області з позовом до Комунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради про стягнення 108919,82 грн, з яких 77253,22 грн основний борг, 11017,63 пеня, 2949,72 грн штраф, 15390,95 інфляційні витрати, 2308,30 грн 3% річних, а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 1633,80 грн.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 22.03.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 04.04.2016.

04.04.2016 позивач через канцелярію господарського суду Луганської області на виконання вимог ухвали суду від 22.03.2016 подав пояснення, в яких зазначає, що в провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, немає рішення цих органів з такого спору.

В судовому засіданні 04.04.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити. Позовні вимоги, мотивовані тим, що 31.05.2012 між ДК «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та комунальним підприємством «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради було укладено договір про реструктуризацію заборгованості №14/12-257, відповідно до умов якого сторони домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу, що виникла у відповідача перед позивачем за договором поставки природного газу №06/10-1011-ТЕ -20 від 14.101.2010, загальна сума основного боргу, що підлягає реструктуризації складає 842763,47 грн. Станом на 01.03.2016 сума простроченого основного боргу відповідача перед позивачем за період 3 травня 2014 по лютий 2016 складає 77253,22 грн. У звязку з чим позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 108919,82 грн, з яких 77253,22 грн основний борг, 11017,63 пеня, 2949,72 грн штраф, 15390,95 інфляційні витрати, 2308,30 грн 3% річних.

04.04.2016 відповідач через канцелярію господарського суду Луганської області подав відзив на позовну заяву, в якому в повному обсязі визнає суму основного боргу, з вимогами позивача в частині нарахування пені, штрафу та 3% річних не погоджуюсь та додає контррозрахунки. КП «Первомайськтеплокомуненерго» просить суд про зменшення розміру штрафних санкцій, а саме розміру пені та 7% штрафу посилаючись на п.3 ст.83 ГПК України та ч.3 ст.551 ЦК України, пояснюючи це тяжким матеріальним становищем. Також, відповідач надає до матеріалів справи копію договору банківського рахунку №167 від 16.10.2014, копію листа начальника філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 09.12.2015, копію заяви про незаконне володіння майном підприємства №181 від 23.10.2014, копія повідомлення про початок досудового розслідування від 23.10.2014, звіт про фінансові результати за 2015 рік та баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 31.12.2015.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

В С Т А Н О В И В:

Представниками сторін складено акт звірки взаєморозрахунків за договором №06/10-1011-ТЕ-20 від 14.10.2010 щодо заборгованості за природний газ, яка утворилась станом на 01.01.2011 і не сплачена станом на 04.06.2011 з урахуванням зміни заборгованості станом на 31.03.2012. Так, сальдо на користь ДК «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» становить 842763,47 грн. Акт підписано представниками сторін, а також скріплено печатками юридичних осіб, без жодних зауважень та заперечень.

31.05.2012 між Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», як кредитором та комунальним підприємством «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради, як боржником було укладено договір про реструктуризацію заборгованості №14/12-257 від 31.05.2012, відповідно до умов якого кредитор та боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу (надалі - "реструктуризація"), що виникла у боржника перед кредитором за договором поставки природного газу № 06/10-1011-ТЕ-20 від 14.10.2010 (надалі - Договір поставки природного газу) (п.1.1.)

Умовами договору сторони погодили, що загальна сума основного боргу, що підлягає реструктуризації відповідно п.1.1. цього Договору, складає 842763,47 грн (Вісімсот сорок дві тисячі сімсот шістдесят три гривні 47 копійок), станом на 31.03.12, що підтверджується актом звірки розрахунків (п.1.2.). Боржник зобов'язується сплатити у повному обсязі суму основного боргу, вказану у п.2.1. цього договору, шляхом сплати зобовязання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості (графік додається до договору та наявний в матеріалах справи) (п.2.2). Зобов'язання боржника по сплаті чергового платежу вважаються виконаними за умови надходження на рахунок кредитора грошових коштів в термін та сумі, встановлених у п.2.2. договору на відповідний місяць (п.2.3). За прострочення виконання зобов'язань, вказаних у п.2.2. договору, боржник зобов'язується сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплатити штраф в розмірі 7% (сім відсотків) від суми простроченого платежу (п.3.4). Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками та діє до 30.04.2032, а в частині виконання зобов'язань за договором - до їх повного здійснення.

Як зазначив позивач у позові, станом на час звернення до суду, відповідач не здійснив повної оплати по договору реструктуризації заборгованості №14/12-257 від 31.05.2012, відповідач свій обовязок щодо погашення заборгованості не виконав, а тому за розрахунками позивача у відповідача існує заборгованість в сумі 77253,22 грн.

Відповідно до підпункт 1.1 пункту 1 постанови Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013 грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України , є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору.

З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Згідно п.5.3 постанови Пленуму ВГСУ №10 від 29.05.2013 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів суми процентів та інфляційних нарахувань є складовою загальної суми боргу.

З огляду на те, що згадану статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Згідно ч.1 ст.625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Частина 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Зобов`язання, в силу вимог ст.526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу та інших актів законодавства.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 ст.692 Цивільного кодексу України, встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п1. ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частин 1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що за договором про реструктуризацію заборгованості №14/12-257 від 31.05.2012 позивач, як кредитор, та відповідач, як боржник, домовились про розстрочення погашення заборгованість в сумі 842763,47 грн, за договором поставки природного газу № 06/10-1011-ТЕ-20 від 14.10.2010, шляхом сплати грошових коштів відповідно до графіку погашення заборгованості, зазначеному у п.2.2 договору. Згідно з графіком погашення заборгованості в період з травня 2012 по квітень 2032, відповідач зобовязаний сплачувати кожного місяця грошові кошти в сумі 3512,58 грн, однак останній, як боржник, свій обовязок в повному обсязі щодо своєчасного погашення заборгованості у встановленій п.2.2. договору строк не виконав.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено умови договору про реструктуризацію заборгованості №14/12-257 від 31.05.2012, а також положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України щодо своєчасного погашення заборгованості. За таких обставин позовна вимога позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості в період з травня 2014 по лютий 2016 є законною, обґрунтованою, доведеною належним та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 77253,22 грн.

Позивач на підставі ст.625 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 2308,30 грн та інфляційні витрати в розмірі 15390,95 грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобовязання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові обовязки, в тому числі встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України.

За положеннями частини 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 №01-06/928/2012 сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у пункті 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

До матеріалів справи відповідачем долучені контррозрахунки 3% річних.

Суд перевірив розрахунки надані сторонами та погоджується з розрахунками позивача, які є вірними, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 2308,30 грн та інфляційних витрат у сумі 15390,95 грн є законними, обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, та такими що підлягають задоволенню повністю.

Також, у відповідності до п.3.4 договору реструктуризації заборгованості №14/12-257 від 31.05.2012 позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 11017,63 грн та штраф у розмірі 2949,72 грн.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

До матеріалів справи відповідачем долучені контррозрахунки пені та штрафу.

Суд перевірив розрахунки надані сторонами та погоджується з розрахунками позивача які є вірними.

За змістом п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Приписами статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В пункті 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 №18 роз'яснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

04.04.2016 відповідач через канцелярію господарського суду Луганської області подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд зменшити розмір штрафних санкцій, а саме розмір пені та 7% штрафу посилаючись на п.3 ст.83 ГПК України та ч.3 ст.551 ЦК України, пояснюючи це тяжким матеріальним становищем. Також відповідач зазначає, що Комунальне підприємство «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради в результаті проведення антитерористичної операції на території міста Первомайська (підстава - Указ Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року) КП «Первомайськтеплокомуненерго» опинилося в центрі активних дій АТО. З 23 липня 2014 року діяльність підприємства була призупинена. У звязку з тимчасовою окупацією м. Первомайська, відповідно до вимог Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595, задля забезпечення відновлення роботи 27.11.2014 підприємство було переміщено на територію, підконтрольну Україні. КП «Первомайськтеплокомуненерго» підпорядковане та підконтрольне Первомайській міській раді, її виконавчому комітету, безпосередньо спеціальному органу управління - управлінню житлово- комунального господарства та капітального будівництва Первомайської міської ради. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження щодо управління комунальною власністю належать міським радам, п.8 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого ним органу, за винятком випадків, передбачених законом. Єдиним уповноваженим органом, який має право прийняти рішення щодо Підприємства є власник майна територіальна громада м. Первомайська, яка залишилася на окупованій території, тому при виникненні багатьох питань, з якими підприємство неодноразово стикалося, які можливо вирішити тільки на підставі рішень власника, вирішити неможливо у звязку з його відсутністю. До сьогоднішнього дня законодавчо це питання не врегульовано.

На думку суду, зазначені обставини істотно вплинули на майновий стан відповідача, суттєво ускладнила ведення ним господарсько-виробничої діяльності. Вказане в свою чергу також є підставою для зменшення господарським судом розміру пені та штрафу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладені приписи законодавства та обставини справи, суд вважає можливим задовольнити клопотання відповідача та зменшити заявлений розмір пені та штрафу на 50%, стягнувши з відповідача пеню в розмірі 5508,82 грн та штраф у розмірі 1474,86 грн.

Суд, з огляду на матеріали справи, з урахуванням інтересів обох сторін, існування виняткових обставин та керуючись правом передбаченим п.3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме: основний борг в розмірі 77253,22 грн, інфляційні витрати в розмірі 15390,95 грн, 3% річних у розмірі 2308,30 грн, пеня в розмірі 5508,82 грн та штраф у розмірі 1474,86 грн.

Як передбачено абз.4 п.3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у резолютивні частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки. Судовий збір покладається на відповідача, згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, а саме у розмірі 1633,80 грн.

Керуючись ст.ст.33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Луганської області,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго» (, місцезнаходження: 93295, Луганська область, Попаснянський район, місто Золоте, вул. Луначарського, буд. 22А) на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (, місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1) основний борг в розмірі 77253 (сімдесят сім тисяч двісті пятдесят три) грн 22 коп., інфляційні витрати в розмірі 15390 (п'ятнадцять тисяч триста девяносто) грн 95 коп., 3% річних за період у розмірі 2308 (дві тисячі триста вісім) грн 30 коп., пеню в розмірі 5508 (пять тисяч пятсот вісім) грн 82 коп., штраф у розмірі 1474 (одна тисяча чотириста сімдесят чотири) грн. 86 коп., а також судовий збір у розмірі 1633 (одна тисяча шістсот тридцять три) грн 80 коп.

3. Видати наказ відповідно до статті 116 Господарсько процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.04.2016.

Суддя С.В. Масловський