ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.04.16р. Справа № 904/955/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Проектний і проектно-конструкторський інститут "МЕТАЛУРГАВТОМАТИКА", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНКОРД-ПРОМПРОЕКТ", м. Дніпропетровськ

про стягнення 337 627,14 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (дов. б/№ від 05.02.2013)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Проектний і проектно-конструкторський інститут "МЕТАЛУРГАВТОМАТИКА" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНКОРД-ПРОМПРОЕКТ" про стягнення заборгованості за договором підряду на виконання проектно-конструкторських робіт № 0343 від 28.01.2015 у розмірі 337 627,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором підряду на виконання проектно-конструкторських робіт № 0343 від 28.01.2015, в частині повного та своєчасного розрахунку за виконані роботи.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 09.03.2016.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 09.03.2016 на 23.03.2016 та з 23.03.2016 на 05.04.2016.

23.03.2016 представник позивача подав заяву про уточнення позову, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 337 627,14 грн., з яких: 310 000,00 грн. основний борг, 16 097,00 грн. пеня, 7 174,80 грн. інфляційні втрати, 4 355,34 грн. 3% річних.

Суд прийняв заяву позивач до розгляду.

Відповідач відзив на позов не надав, у судові засідання, призначені для розгляду справи, явку свого повноважного представника не забезпечив. Був належним чином повідомлений про дату та місце судового засідання.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 23.03.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2015 між Публічним акціонерним товариством "Проектний і проектно-конструкторський інститут "МЕТАЛУРГАВТОМАТИКА" (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОНКОРД-ПРОМПРОЕКТ" (замовник) було укладено договір підряду на виконання проектно-конструкторських робіт № 0343 (а.с.14).

Відповідно до пункту 1.1 договору, замовник доручає, а підрядник приймає на себе виконання робіт по розробці частини монтажно-технологічної документації на електромонтажні роботи (далі МТД) по темі: Розробка монтажно-технологічної документації на монтаж електроустаткування, кабельних мереж, систем контролю і управління, контрольно-перевірочної апаратури і обладнання КВП на наземному комплексі КРК "ЦИКЛОН-4" ЗВХ КРТ і КП.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що вартість робіт по цьому договору у відповідності з протоколом про договірну ціну складає 400 000,00 грн., ПДВ 20% - 80 000,00 грн., всього 480 000,00 грн.

Згідно з пунктом 2.2 договору, вартість виконаних робіт згідно з даного договору оплачується замовником банківським переказом на розрахунковий рахунок виконавця в національній валюті України в наступному порядку: замовник перераховує підряднику аванс в розмірі 100 000,00 грн., крім того ПДВ 20% - 20 000,00 грн., всього - 120 000,00 грн. протягом 10 днів з дня початку робіт.

12.02.2015 між Публічним акціонерним товариством "Проектний і проектно-конструкторський інститут "МЕТАЛУРГАВТОМАТИКА" (кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю "КОНКОРД-ПРОМПРОЕКТ" (боржник) та Обєднанням підприємств електротехнічної корпорації „ЕЛКОР (поручитель) було укладено договір поруки № 0343/1 (а.с.20).

Пунктом 1 договору поруки, поручитель зобовязується відповідати перед кредитором за виконання зобовязань ТОВ "КОНКОРД-ПРОМПРОЕКТ", що виникли за договором „ 0343 від 28.01.2015 на виконання робіт з розробки складової частини монтажно-технологічної документації (надалі МТД) на електромонтажні роботи, що укладений між кредитором та боржником, частково в сумі 120 000,00 грн.

Відповідно до пункту 3.1 договору поруки, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником зобовязання по сплаті виконаних кредитором робіт за календарним планом з теми: Розробка монтажно-технологічної документації на монтаж електроустаткування, кабельних мереж, систем контролю і управління, контрольно-перевірочної апаратури і обладнання КВП на наземному комплексі КРК "ЦИКЛОН-4" ЗВХ КРТ і КП. Але в любому випадку розмір відповідальності поручителя не повинен перевищувати розмір забезпеченого зобовязання, зазначеного в п.4 цього договору.

Згідно з пунктом 4.1 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання боржником, згідно основного договору в сумі, що дорівнює 120 000,00 грн. в т.ч. ПДВ.

Згідно зі статтею 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальністю поручителя.

Позивач звернувся до Обєднання підприємств електротехнічної корпорації „ЕЛКОР з листом від 12.02.2015 (а.с.23), в якому зазначив, що ТОВ "КОНКОРД-ПРОМПРОЕКТ" не виконало свої зобовязання щодо оплати авансу у сумі 120 000,00 грн., у звязку з чим вимагає здійснити оплату грошових коштів у сумі 120 000,00 грн. в якості авансу за виконані роботи на підставі договору поруки.

Обєднання підприємств електротехнічної корпорації „ЕЛКОР сплатило позивачу аванс у сумі 120 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с.24-25).

На виконання умов договору, позивач виконав роботи на загальну суму 480 000,00 грн., що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт, які підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств:

- № 16 від 29.05.2015 на суму 120 000,00 грн.;

- № 4 від 15.06.2015 на суму 120 000,00 грн.;

- № 17 від 22.07.2015 на суму 150 000,00 грн.;

- № 30 від 11.08.2015 на суму 90 000,00 грн. (а.с.28-31).

Остаточна оплата за договором здійснюється відповідно до календарного плану, на підставі підписаного сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт з урахуванням погашення авансового платежу (пункт 2.3 договору).

Відповідно до пункту 2.4 договору, розрахунок за договірною ціною за розробку МТД проводиться після приймання замовником МТД не пізніше 20 банківських днів з дня підписання акту здачі-приймання виконаних робіт грошовими коштами або у інший узгоджений сторонами спосіб, що не суперечить законодавству України.

Відповідач частково оплатив виконані роботи на суму 50 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою (а.с.27).

Сторонами був підписаний акт звіряння взаємних розрахунків, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 310 000,00 грн. (а.с.33).

Відповідачем суму заборгованості у розмірі 310 000,00 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 2.4 договору, строк оплати виконаних робіт є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 310 000,00 грн. підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 4.2 договору, у випадках порушення сторонами термінів виконання зобов'язань за даним договором винна сторона має право вимагати з іншого боку сплату неустойки (пеню) в розмірі 0,01% від суми простроченого зобов'язання за кожен день прострочки.

У звязку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, позивачем нараховано пеню за період з 29.06.2015 по 29.01.2016 у сумі 16 097,00 грн.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.11-12), судом встановлено, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 16 097,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивачем нараховано 3% річних за період з 29.06.2015 по 29.01.2016 у сумі 4 355,34 грн. та інфляційні втрати за період 20.08.2015 по 31.12.2015 у сумі 7 174,80 грн.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.12-13), судом встановлено, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 4 355,34 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат (а.с.13), судом встановлено, що позивачем невірно взято період нарахування, оскільки ним при нарахуванні інфляційних втрат не було враховано положення пункту 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", відповідно до якого індекс інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця помноженої на індекс інфляції з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж.

Зробивши перерахунок, судом встановлено, що сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача становить 6 806,49 грн.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при частковому задоволенні позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача становить 5 058,89 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 85, 115 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНКОРД-ПРОМПРОЕКТ" (49069, м. Дніпропетровськ, вул. Дегтярьова, 24; ідентифікаційний код 33669238) на користь Публічного акціонерного товариства "Проектний і проектно-конструкторський інститут "МЕТАЛУРГАВТОМАТИКА" (49005, м. Дніпропетровськ, вул. Сімферопольська, 21; ідентифікаційний код 01416760) 310 000,00 грн. основний борг, 16 097,00 грн. пеню, 4 355,34 грн. 3% річних, 6 806,49 грн. інфляційні втрати, 5 058,89 грн. судовий збір, про що видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 07.04.2016.

Суддя ОСОБА_2