ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" квітня 2016 р.Справа № 924/167/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Олійник Ю.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Адоніс-Стар", м. Старокостянтинів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 АГРО" с.Бражинці Полонського району Хмельницької області

про стягнення 447708,83 грн., у т.ч. 9132, 12 дол. США курсової різниці, що становить 236 315,49 грн.; 7577,42 дол. США процентів за користування товарним кредитом, що становить 196 083,90 грн. та 15309,44 грн. пені.

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_2 за дов. від 14.07.2014р.,

від відповідача - ОСОБА_3 за дов. від 21.03.2016р.

У судовому засіданні відповідно до ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач у позовній заяві та його представник у судовому засіданні з урахуванням заяви про зміну предмету позову просили стягнути з відповідача 573774,26 грн., у т.ч. 9132, 12 дол. США курсової різниці, що становить 236 315,49 грн.; 7577,42 дол. США процентів за користування товарним кредитом, що становить 196 083,90 грн. та 141 374,87 грн. пені за договором купівлі-продажу від 22.05.14 №032/14. Посилаються на рішення господарського суду Хмельницької області від 18.12.14 по справі №924/1648/14, за яким з відповідача на користь позивача стягнуто 288038,63грн. боргу, 8637,51грн. пені, 24938,41грн. штрафу, 28975,57грн. процентів за користування товарним кредитом. Зазначають, що відповідно до п. 4.4. договору сторони домовились вказувати в специфікаціях вартість товару в гривнях і в доларах США; плата товару та нарахованих процентів проводиться в гривнях за курсом НБУ на день проведення оплати. Звертаєтьяс увага, що розрахунок за товар відповідач провів 09.07.2015 р., сплативши за нього 288038,63 грн. (на день оплати офіційний курс долара 21,971761 грн.). Тобто за товар відповідач сплатив 13 109,49 дол. США, тоді як за отримано товару за договором на суму 22 241,61 доларів США, різниця становить 9 132,12 дол. США. При поданні позову по справі № 924/1648/14 розрахунок процентів проводився до 27.10.2014 р. З 28.10.2014 р. до 09.07.2015 р. (день часткової оплати) 252 дні. 22 241,61 дол. США (вартість отриманого товару) * 0,1%*252 дні = 5604,88 дол.США. З 09.07.2015 р. до 09.02.2016 р. - 216 днів (9 132,12 дол. США (залишок боргу) *0,1%*216 днів = 1972,54 дол. США. Загальна сума процентів становить 7577,42 дол. США. Станом на 09.02.2016р. офіційний курс гривні до долара США становить 25,877397грн. за 1 дол. США. Загальний розмір боргу відповідача становить 573774,26 грн.: 9132,12 дол. США курсової різниці, що становить 236315,49 грн.; 7577,42 дол. США процентів за користування товарним кредитом, що становить 196 083,90 грн.; 141374,87 грн. пені.

У судовому засіданні 13.04.2016р. представником позивача подано заяву про зменшення позовних в частині стягнення пені, у якій просить стягнути з відповідача 15309,44грн. пені за період з 28.10.14 по 05.02.15 та повернути сполачений судовий збір у розмірі 1890,98грн. Зазначене відповідає ст.22 ГПК України, тому приймається судом.

Відповідач у письмових запереченнях на позов та його представник у судовому засіданні зазначають, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за порушення грошового зобов'язання суперечать приписам ст.232 ГК України та ст.258 ЦК України. Так, щодо позовних вимог про стягнення пені в розмірі 141374,87грн.за період часу з 28.10.2014р. по 09.02.2016р., тобто за 438 днів прострочення оплати поставленого товару, то відповідно до укладеного договору кінцевий розрахунок за поставлений товар мав бути проведений до 01.08.2014р., тому нарахування пені позивач мав право здійснити лише за період часу з 01.08.2014р. по 31.12.2014р. Натомість розрахунок пені здійснено останнім фактично за більший проміжок часу - з 28.10.2014р. по 09.02.2016р. Крім того, позивачем порушено встановлений ст.258 ЦК України строк позовної давності щодо пред'явлення вимоги про стягнення пені, тому у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Звертається увага, що згідно рішення господарського суду Хмельницької області від 18.12.2014 року в справі №924/1648/14 позивач уже заявляв до відповідача вимоги про стягнення пені в розмірі 17379,45грн. і дані позовні вимоги на той час були частково задоволені судом в розмірі 8637,51грн.

Позовні вимоги щодо стягнення курсової різниці відповідач вважає такими, що не грунтуються на законі. При цьому посилається на ст.ст. 509, 510, 599, 533, 611, 625 ЦК України. Зазначається, що саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Відповідно, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку сум інфляційних нарахувань (тільки на борг у національній валюті України - гривні) та 3% річних аж до повного виконання грошового зобов'язання. Разом із тим, враховуючи визначення рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.12.2014р. в справі №924/1648/14, в тому числі на підставі ст.533 ЦК України, валюти (гривня) та суми боргу, яка підлягає стягненню з відповідача, в останнього після набрання таким рішенням законної сили виник обов'язок сплатити саме ту суму боргу та у тій валюті, які вказані у такому рішенні суду. Всі інші умови сплати боргу за зобов'язанням, що мали місце до ухвалення рішення суду з приводу стягнення боргу за таким зобов'язанням, фактично втрачають свою силу, перетворюючись для боржника в обов'язок виконати лише рішення суду, а у випадку його невиконання - додатково сплатити кредитору визначені ст.625 ЦК України і згадані вище суми як форми відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. За таких обставин, приймаючи до уваги визначення рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.12.2014 року в справі №924/1648/14 про стягнення остаточної суми боргу саме у національній валюті України - гривні, що фактично зумовило перетворення доларового боргу відповідача у гривневий після ухвалення такого рішення, у позивача відсутні підстави вимагати від відповідача виконання його зобов'язання на інших, ніж визначених рішенням суду умовах, тобто, на умовах перерахунку розміру боргу з урахуванням зміни курсу валюти, яка первинно застосовувалась при укладенні договору поставки. При цьому, посилання позивача на норму ст.533 ЦК України, як на підставу для перерахунку суми боргу відповідача з урахуванням зміни курсу долару США до гривні в ході виконання рішення господарського суду від 18.12.2014 року, не можуть вважатися обгрунтованими, оскільки така норма не передбачає можливості перерахунку розміру суми боргу, визначеної судом у рішенні як таку, що підлягає стягненню. Крім того, своїми позовними вимогами позивач фактично намагається змінити розмір боргу відповідача, який остаточно був визначений рішенням господарського суду від 18.12.2014 року. Не можуть бути взяті до уваги також і посилання позивача на правові висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 04.07.2011 р. у справі №3-62гс11 та від 26.12.2011р. у справі №3-141гс11, оскільки такі висновки про застосування ст.533 ЦК України щодо можливості перерахунку розміру грошового зобов'язання через зростання курсу іноземної валюти до гривні зроблені в контексті регулювання зовсім інших за характером та змістом спірних правовідносин, ніж ті, що мають місце між сторонами по справі, яка вирішується.

Відповідач також звертає увагу, що вимога про стягнення процентів за користування коштами є необгрунтованою. Пунктом 4.1. укладеного між сторонами договору №032/14 від 22.05.2014р., розділ 4 "Умови оплати Товару" (тобто - розрахунки) передбачено кінцевий термін оплати поставленого на умовах товарного кредиту з відстрочкою платежу товару - до 01.08.2014 року. При цьому, пунктом 4.2 Договору передбачено, що товарний кредит з відстрочкою платежу по даному договору надається на умовах сплати 0,01% річних за користування товарним кредитом. Згідно п.6.2 договору, розділ 6 "Відповідальність сторін", у разі несвоєчасного погашення заборгованості за товарним кредитом, згідно умов оплати, з дати виникнення простроченої заборгованості (тобто після 01.08.2014р.), на суму заборгованості нараховуються проценти за користування товарним кредитом з розрахунку 0,1% за кожен день прострочення оплати, тобто встановлена відповідальність за порушення виконання грошового зобов'язання. При цьому строк нарахування таких процентів за користування кредитом, даним пунктом не визначено. Пунктом 9.1 договору, передбачено, що даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2014р., а в частині розрахунків - до повного виконання покупцем своїх зобов'язань за цим договором. Таким чином, після 31.12.2014р. договір діє лише в частині проведення розрахунків, тобто в частині обов'язку покупця оплатити вартість отриманого товару продавцю, а не відповідальності за несвоєчасне проведення розрахунків. Позивач мав право на нарахування процентів за користування товарним кредитом у підвищеному розмірі, як правової відповідальності покупця за порушення договірних зобов'язань щодо строків оплати товару (п.6.2 розділ 6 "Відповідальність сторін") з 01.08.2014 року по 31.12.2014 року. Оскільки з 31.12.2014 року закінчився строк дії укладеного між сторонами договору, відповідно нарахування позивачем процентів за користування товарним кредитом у розмірі 0,1% за кожен день прострочення оплати за період часу з 31.12.2014 року по 09.02.2016 року на підставі пункту 6.2 розділу 6 "Відповідальність сторін" - носить необгрунтований характер. Що стосується чинності дії укладеного договору в частині розрахунків (оплати) за фактично поставлений товар, то даний договір припинив свою чинність з моменту виконання рішення господарського суду від 18.11.2014р.

У судовому засіданні відповідачем подані додаткові письмові пояснення, у яких зазначається про те, що посилання позивача на норму ст.533 ЦК України, як на підставу для перерахунку суми боргу відповідача з урахуванням зміни курсу долару США до гривні в ході виконання рішення господарського суду від 18.12.2014р. не можуть вважатись обгрунтованими, оскільки така норма не передбачає можливості перерахунку розміру суми боргу, визначеної судом у своєму рішенні в національній валюті - гривні, без будь-якої прив"язки до долара США, як еквіваленту грошового стягнення. Вважає, що після винесення судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора основної заборгованості за договором із врахуванням курсової різниці на момент винесення такого рашення, визначеної рішенням суду в національній валюті - гривні, без відображення її грошового еквіваленту в доларах США, кредитор не вправі повторно заявляти вимоги про стягнення тієї ж заборгованості по тому ж правочину, відносно яких є чинне рішення суду, уже в перерахунку на інше співвідношення курсу долара, з мотивів несвоєчасного виконання боржником рішення суду. В даному випадку, за несвоєчасне виконання рішення суду про стягнення заборгованості може наставати лише передбачена законом відповідальність у вигляді покриття витрат кредитора у зв'язку з інфляцією (ст.625 ЦК України). Крім того, зазначає, що умовами договору (п.4.4) передбачено нарахування процентів в гривнях за курсом НБУ на день оплати, яким є згідно п.4.1 - 01.08.14. Тому нарахування процентів на день фактичного проведення відповідачем розрахунку, а не на визначену договором дату оплати є неправомірним.

Окрім цього, представником відповідача заявлено письмове клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення 236315,49грн. заборгованості на підставі п.2 ст.80 ГПК України, оскільки після винесення судового рішення від 18.12.2014р. у справі №924/1648/14 про стягнення з боржника на користь кредитора основної заборгованості за договором (тобто тіла боргу) із врахуванням курсової різниці на момент винесення такого рішення, визначеної рішенням суду в національній валюті - гривні, без відображення її грошового еквіваленту в доларах США, кредитор не вправі повторно заявляти вимоги про стягнення тієї ж заборгованості по тому ж правочину, відносно яких є чинне рішення суду, уже в перерахунку на інше співвідношення курсу долара, з мотивів несвоєчасного виконання боржником рішення суду.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

22.05.2014р. між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 032/14, за умовами п.1.1 якого Продавець зобовязався передати, а Покупець прийняти і сплатити вартість засобів захисту рослин, іменованих в подальшому товар, відповідно до умов даного договору. Конкретний асортимент, кількість, ціна товару наведені в Специфікаціях до даного договору. Специфікації є невідємною частиною даного договору (п.3.1 договору).

Відповідно до п.3.2 договору загальна сума договору складається із суми всіх Специфікацій, підписаних в рамках цього договору, які є його невідємною частиною.

Згідно п.4.1 договору товар надається на умовах товарного кредиту і оплата за товар здійснюється Покупцем наступним чином: 30% від вартості товару завдаток, сплата протягом 1-го дня з дня підписання специфікації; 70% - до 1 серпня 2014р.

Товарний кредит з відстрочкою платежу по даному договору надається на умовах сплати 0,01% річних за користування товарним кредитом, якщо інший розмір процентів не встановлений умовами оплати товару по Специфікації до договору.

Сторони домовились, що в Специфікаціях вказується вартість товару в гривнях і доларах США. Оплата товару та нарахованих процентів проводиться в гривнях за курсом НБУ на день проведення оплати (п.4.4 договору).

Відповідно до п.6.1 договору у випадку порушення покупцем термінів оплати, він сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від своєчасно неоплаченої суми заборгованості за кожен день прострочення оплати та штраф у розмірі 15% від суми боргу.

У разі несвоєчасного погашення заборгованості за товарним кредитом, згідно умов оплати, з дати виникнення простроченої заборгованості на суму заборгованості нараховуються проценти за користування товарним кредитом з розрахунку 0,1% за кожен день прострочення оплати (п.6.2).

Відповідно до п.9.1 договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2014р., а в частині розрахунків до повного виконання покупцем своїх зобовязань за цим договором.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.12.14 №924/1648/14 частково задоволено позов позивача до відповідача про стягнення 393734 грн. 27 коп. З відповідача на користь позивача стягнуто 288038грн. 63 коп.боргу, 8637грн. 51коп. пені, 24938грн. 41коп. штрафу, 28975грн. 57коп. процентів за користування товарним кредитом, 7683грн. 32коп. витрат по оплаті судового збору.

Позивачем зазначено, що на момент вирішення зазначеного спору офіційний курс долара США становив 12,95044грн. за 1 дол., а при зверненні до суду з позовом по справі №924/167/16 станом на 09.02.16 курс долара США склав 25,877397грн. за 1дол.

Позивачем нараховано до стягнення 573774,26 грн., з яких 9132,12 дол. США курсової різниці, що становить 236 315,49 грн.; 7577,42 дол. США процентів за користування товарним кредитом, що становить 196 083,90 грн.; 141374,87 грн. пені за період з 28.10.14 по 09.02.16. При цьому позивачем здійснено розрахунок, виходячи з того, що відповідач провів оплату 09.07.15, сплативши за нього 288038,63 грн. (на день оплати офіційний курс долара 21,971761 грн.). Тобто за товар відповідач сплатив 13109,49 дол. США, тоді як за отримано товару за договором на суму 22 241,61 доларів США. Різниця - 9 132,12 дол. США. При поданні позову по справі № 924/1648/14 розрахунок процентів проводився до 27.10.2014 р. З 28.10.2014 р. до 09.07.2015 р. (день часткової оплати) 252 дні. 22 241,61 дол. США (вартість отриманого товару) * 0,1%*252 дні = 5 604,88 дол.США.З 09.07.2015 р. до 09.02.2016 р. - 216 днів (9 132,12 дол. США (залишок боргу) *0,1%*216 днів = 1 972, 54 дол. США. Загальна сума процентів становить 7 577,42 дол. США. Станом на 09.02.2016р. офіційний курс гривні до долара США склав 25,877397грн. за 1 дол. США.

Крім того, з врахуванням зменшенян позовних вимог позивач просить стягнути з відпвоідача пеню в розмірі 15309,44грн. за період з 28.10.14 по 05.02.15.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази та доводи сторін, оцінюючи їх у сукупності, до уваги приймається таке:

1. Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Господарські відносини між стронами виникли на підставі укладеного між сторонами договору купівлі-продажу від 22.05.2014р. , який в частині розрахунків діє до повного виконання покупцем своїх зобовязань за цим договором. Згідно з умовами договору оплаті підлягає вартість товару, визначена за правилами ч.2 ст.533 ЦК України та пунктом 4.4 договору.

На виконання даного договору на підставі накладних №0091 від 03.06.2014р., №0094 від 03.06.2014р., №0107 від 02.06.2014р., №0112 від 04.06.2014р., №0114 від 04.06.2014р., №0116 від 06.06.2014р., №0127 від 11.06.2014р., №0130 від 16.06.2014р., №0138 від 25.06.2014р., №0143 від 30.06.2014р., по довіреності№48 від 11.06.2014р., №50 від 02.06.2014р. позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 255778грн. 76коп. або 22241,61 доларів США. До договору від 22.05.14 наявні специфікації №2-№9, в яких визначено асортимент, кількість та ціна товару. Ціна товару визначена у специфікаціях до договору №2-№9 у гривні на загальну суму 255778грн. 76коп. з грошовим еквівалентом в іноземній валюті долар США в розмірі 22241,61.

Зазначені обставини встановлені рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.12.14 №924/1648/14 за позовом позивача до відповідача про стягнення 393734 грн. 27 коп., тому не потребують повторного доказування під час розгляду справи згідно з ст.35 ГПК України.

Крім того, судом приймається до уваги, що зазначеним судовим рішенням відповідача на користь позивача стягнуто 288038грн. 63коп. боргу, 8637грн. 51коп. пені, 24938грн. 41коп. штрафу, 28975грн. 57коп. процентів за користування товарним кредитом. При цьому рішенням суду встановлено, що за умовами п.4.4 укладеного між сторонами договору в Специфікаціях вказується вартість товару в гривнях і доларах США, оплата товару та нарахованих процентів проводиться в гривнях за курсом НБУ на день проведення оплати. Зазначена умова договору узгоджується з приписами ст.627 Цивільного кодексу України, згідно якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно, позивачем проведено перерахунок вартості поставленого, але не оплаченого товару, у гривневому еквіваленті станом на 27.10.2014р. (день звернення до суду з позовом) по курсу НБУ долара США 12,95 та заявлено до стягнення 288038грн. 63коп. вартості поставленого товару. Зазначені обставини згідно ст.35 ГПК України також не потребують повторного доказування.

Після постановлення судового рішення позивач звернувся до суду з вимогою, крім іншого, з врахуванням зміни предмету спору , про стягнення з відповідача 9132,12 дол. США курсової різниці, що становить 236315,49 грн. по курсу долара США на 09.02.16 . При цьому позивач зазначає, що відповідач 09.07.15 сплатив за товар 288038,63грн., що становило 13109,49 дол США, а отримано відповідачем товар на суму 22241,61 дол. США, тобто різниця становить 9132012 дол. США або 236315,49грн.

Судом приймається до уваги, що звертаючись з позовом до суду по справі №№924/1648/14 позивачем уже здійснено визначення вартості неоплаченого товару відповідно до умов договору в гривні за курсом долара НБУ на день проведення оплати, тобто на день звернення з позовом до суду (27.10.14) за офіційним курсом долара США 12,95044грн.

Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній у п.8.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань №14 від 17.12.2013р. (із змінами і доповненнями), згідно якого якщо за умовами договору сума платежу, що визначена в іноземній валюті, на день виникнення у відповідача грошового зобов'язання перераховується у гривню і в подальшому на день фактичної сплати коштів згідно з таким перерахунком не змінюється, тобто залишається гривневим, то з моменту перерахунку боржник відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання даного зобов'язання. Аналогічна правова позиція Верховного Суду України у постанові від 11.11.15.

Судом враховується, що за позовом позивача по справі № 924/1648/14 стягнута заборгованість за договором купівлі-продажу від 22.05.2014р між сторонами, визначена по курсу долара США станом на 27.10.2014р. ( день звернення з позовом до суду), тому подальше визначення позивачем заборгованості відповідача по курсу долара США станом на 09.02.16 є необґрунтованим.

До того ж ні нормами чинного законодавства, ні умовами зазначеного договору, укладеного між сторонами, не передбачено стягнення саме такого платежу як „курсова різниця.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 236315,49грн. курсової різниці не підлягають задоволенню.

Посилання відповідача про необхідність припинення провадження у справі згідно з п.2 ч. 1 ст.80 ГПК України, оскільки наявне рішення господарського суду Хмельницької області від 18.12.14 №924/1648/14 за позовом позивача до відповідача, яким вирішено спір з того ж предмету і на тих же підставах, судом не порирймається до уваги. При цьому враховується, що суму заборгованості в розмірі 288038,63 грн., яка стягнута рішенням суду по справі № 924/1648/14 , позивач не заявляє повторно до стягнення по справі № 924/167/16, а навпаки віднімає її як вже стягнену.

2. Щодо позовної вимоги щодо стягнення з відповідача 15309,44 грн. пені за період з 28.10.14 по 05.02.15, то остання не підлягає задоволенню судом з огляду на таке.

Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею) (ст.546 Цивільного кодексу України).

Пунктом 6.1 договору визначено, що у випадку порушення покупцем термінів оплати, він сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від своєчасно неоплаченої суми заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом враховується, що по справі №924/1648/14 позивачем нараховано та стягнуто пеню за період часу з моменту прострочення зобов'язання на визначену по курсу долара США на момент звернення з позовом до суду суму боргу, а нарахування пені на збільшену суму боргу, визначену з урахуванням курсу долара США станом на 09.07.15, визнається судом безпідставним.

Безпідставним є також нарахування пені за період понад шестимісячного прострочення (з 02.02.2015р. по 05.02.15), оскільки суперечить ст.232 ГК України.

Крім того, враховується заява відповідача про застосування строків позовної давності щодо стягнення пені, нарахованої з 28.10.14 по 01.02.15), оскільки п.1. ч.2 ст.258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік щодо стягнення неустойки. Відповідно сплив позовної давності згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові в цій частині.

3. Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача 7577,42 дол. США процентів за користування товарним кредитом, що становить 196083,92грн. за період з 28.10.14 до 09.02.16. При цьому проценти нараховані згідно з вимогами п.6.2 договору за користування товарним кредитом з розрахунку 0,1% за кожен день прострочення оплати.

Судом приймається до уваги, що по справі №924/1648/14 позивачем нараховано та судом стягнуто проценти за користування товарним кредитом по 27.10.14 на підставі п.6.2 договору купівлі-продажу від 22.05.2014р. Судовим рішенням по справі №924/1648/14 встановлено, що нараховані позивачем відсотки є процентами за користування в розумінні ст. 536 ЦК України, згідно якої за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. В силу ст.35 ГПК України дані обставини не підлягають повторному доказуванню.

Згідно з ч.1 ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 20.01.11 у справі № 10/25, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Статтею 694 Цивільного кодексу України встановлено особливості продажу товару в кредит. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу.

Згідно з ст.536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Умовами п.4.1 укладеного між сторонами договору визначено, що товар надається на умовах товарного кредиту і оплата за товар здійснюється Покупцем наступним чином: 30% від вартості товару завдаток, сплата протягом 1-го дня з дня підписання специфікації; 70% - до 1 серпня 2014р. При цьому, відповідно до п.6.1 договору у разі несвоєчасного погашення заборгованості за товарним кредитом, згідно умов оплати, з дати виникнення простроченої заборгованості на суму заборгованості нараховуються проценти за користування товарним кредитом з розрахунку 0,1% за кожен день прострочення оплати.

Зважаючи на наведені вище правові приписи, пункти договору щодо визначення поставки товару на умовах товарного кредиту, умови договору щодо строків сплати коштів в рахунок оплати поставленого товару, позивач до моменту виконання відповідачем грошового зобов'язання набув права нараховувати проценти за користування чужити грошовими коштами.

Однак, суд вважає, що позивачем невірно визначено період часу, за який проценти можуть нараховуватись, та суму боргу, на яку такі проценти нараховуються.

При цьму судом враховується, що рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.12.14 у справі №924/1648/14 встановлено суму боргу, яка підлягає стягненню з відповідача, визначену з урахуванням курсу долара США станом на дату звернення з позовом до суду, а саме, у розмірі 288038,63грн. Дана заборгованість перерахована відповідачем 09.07.15. Тому правомірно нарахованими судом визнаються проценти за користування чужими грошовими коштами, нараховані на заборгованість у розмірі 288038,63грн. за період з 28.10.14 по 08.07.15 (оскільки день фактичної сплати заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення відсотків (аналогічна правова позиція у п.1.9 постанови пленуму ВГСУ від 17.12.13 №14).

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування товарним кредитом у розмір 73449,85грн. визнаються обґрунтованими та підлягають задоволенню, а в решті відмові.

Посилання відповідача як на підставу відмови у позові на пункт 9.1 договору, його закінчення, оскільки після 31.12.2014р. договір діє лише в частині проведення розрахунків, тобто в частині обов'язку покупця оплатити вартість отриманого товару продавцю, а не відповідальності за несвоєчасне проведення розрахунків, судом до уваги не приймається. При цьому враховується, що нараховані проценти за користування товарним кредитом не є санкцією і відповідно відповідальністю, оскільки як вищезазначалося рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.12.2014р. по справі №924/1648/14 між цими ж сторонами встановлено, що нараховані позивачем відсотки є процентами за користування в розумінні ст. 536 ЦК України, а в силу ст.35 ГПК України дані обставини не підлягають повторному доказуванню. Крім того, ч.5 ст. 694 Цивільного кодексу України визначено, що якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Відповідно законодавством встановлено початкову та кінцеву дату нарахування процентів.

4. У зв'язку із частковим задоволенням позову згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати (сплата судового збору) покладаються на строни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.1, 2, 45, 12, 13, 33, 43, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного підприємства "Адоніс-Стар", м. Старокостянтинів Хмельницької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 АГРО" с.Бражинці Полонського району Хмельницької області про стягнення 447708,83 грн., у т.ч. 9132, 12 дол. США курсової різниці, що становить 236 315,49 грн.; 7577,42 дол. США процентів за користування товарним кредитом, що становить 196 083,90 грн. та 15309,44 грн. пені задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 АГРО" с.Бражинці Полонського району Хмельницької області ( вул. Колгоспна, 2, код 37993260) на користь Приватного підприємства "Адоніс-Стар" м. Старокостянтинів Хмельницької області (АДРЕСА_1, код 36397215) 73449,85грн. (сімдесят три тисячі чотириста сорок дев'ять гривень 85 коп.) відсотків за користування товарним кредитом, 1101,75грн. (одна тисяча сто одна гривня 75 коп.) відшкодування сплаченого судового збору. Видати наказ.

У решті позову відмовити .

Повне рішення складене 13.04.2016р.

Суддя Ю.П. Олійник

Віддрук. 1 прим. :

1 - до справи