ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.04.16р. Справа № 904/1082/16

За позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго", м. Нікополь

про стягнення 328 836,32 грн. 3% річних, 5 043 815,74 грн. інфляційних втрат

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №14-138 від 13.05.2014 року, представник

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" заборгованості у сумі 5 372 652,06 грн., з яких:

- 328 836,32 грн. 3% річних за період з 26.06.2014 року по 12.12.2015 року;

- 5 043 815,74 грн. інфляційних втрат за період з червня 2014 року по листопад 2015 року.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю природного газу № 05/47-БО-12 від 07.02.2012 року в частині своєчасної оплати за отриманий протягом лютого - квітня 2012 року газ. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2013 року у справі № 904/6357/13 встановлений факт неналежного виконання відповідачем умов договору та стягнуто з Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" борг, пеню, штраф, інфляційні втрати, 3% річних за заборгованістю відповідно до договору № 05/47-БО-12 від 07.02.2012 року за отриманий протягом лютого - квітня 2012 року газ. Нарахування пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних, заявлених публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" по справі № 904/6357/13 було заявлено по 17.05.2013 року. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/6336/14 від 29.09.2014 року стягнуто з Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" донараховані інфляційні втрати, 3% річних на заборгованість за договором № 05/47-БО-12 від 07.02.2012 року в частині своєчасної оплати за отриманий протягом лютого - квітня 2012 року газ. Нарахування інфляційних втрат та 3% річних, заявлених публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" по справі № 904/6336/14 було заявлено по 25.06.2014 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову з наведених у ньому підстав.

Відповідач свого повноважного представника у судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України за адресою, зазначеною у позові, яка збігається з адресою місцезнаходження відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осібпідприємців станом на 24.02.2016 року (а.с. 41, 42 том 1).

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Доказом належного повідомлення відповідача про судовий розгляд справи є наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення представнику відповідача поштові відправлення (а.с. 43, 48 том 1).

Відзиву на позов Нікопольську комунальну підприємство "Нікопольтеплоенерго" суду не надало. За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2016 року з призначенням її до розгляду на 15.03.2016 року, після чого розгляд справи відкладався до 05.04.2016 року.

У судовому засіданні 05.04.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2013 року по справі № 904/6357/13, яке постановами Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.12.2013 року та Вищого господарського суду України від 17.02.2014 року залишено без змін, позовні вимоги задоволені частково та стягнуто з Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" основний борг в розмірі 7 478 209,40 грн., пеню - 394 217,48 грн., інфляційні втрати - 10 587,31 грн., 3% річних - 250 338,25 грн., 7% штрафу 523 474,66 грн., витрати по сплаті судового збору - 68 820,00 грн.

Вказаним рішенням суду встановлено, що 07.02.2012 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (далі - продавець, позивач) та Нікопольським комунальним підприємством "Нікопольтеплоенерго" (далі - покупець, відповідач) укладено договір № 05/47-БО-12 про закупівлю природного газу (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору продавець зобов'язався поставити покупцеві природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), далі - газ, а покупець зобов'язався прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2. цього договору.

Газ, що постачається за цим договором, використовується покупцем виключно для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших субєктів господарювання. Використання газу покупцем для інших потреб не є предметом цього договору.

Пунктом 1.2. договору в редакції Додаткової угоди №1 від 27.06.2012 року передбачено, що продавець передає покупцеві з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року природний газ в обсязі до 1 918 818 тис. куб.м., у тому числі по місяцях:

місяцьобсягмісяцьОбсягМісяць ОбсягМісяцьОбсяг
січень0квітень294,304Липень0Жовтень0
лютий905,525травень0Серпень0Листопад0
березень718,989червень0Вересень0Грудень0
І кв.1624,514ІІ кв.294,304ІІІ кв.0IV кв.0
Відповідно до п. 3.1. договору в редакції Додаткової угоди №1 від 27.06.2012 року ціна за 1 000 куб.м. природного газу становить 3 509,00 грн. без урахування збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та продукту на додану вартість. До сплати за 1 000 куб.м. природного газу 3 509,00 грн., крім того цільова надбавка 2% та ПДВ 20%, всього з цільовою надбавкою та ПДВ 4 295,02 грн.

До ціни газу додається тариф на послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, який становить 265,10 грн., крім того ПДВ 20 % - 53,02 грн., всього з ПДВ -318,12 грн.

До сплати за 1 000 куб.м природного газу 3 844,28 грн., крім того ПДВ 20% - 768,86 грн., всього з ПДВ 4 613,14 грн.

Ціна договору (сума договору) складається з суми вартості місячних поставок газу за цим договором та на дату укладення цієї угоди становить 7 376 473,66 грн., крім того ПДВ 101 735,74 грн., разом з ПДВ 7 478 209,40 грн.

В пункті 3.1.1. договору зазначено, що сторони домовились, що ціна за 1000,0 кубічних метрів газу встановлюється на рівні граничної ціни на газ та/або тарифів, затверджених уповноваженим державним органом. У разі зміни уповноваженим державним органом граничної ціни на газ та/або тарифів, сторонами в обовязковому порядку застосовується нова ціна на газ та/або тарифи.

Згідно п. 4.1. Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Термін поставки газу: з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року включно (п.5.1. договору).

Пунктами 6.1., 6.1.1., 6.1.2. договору покупець зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений газ. Підписувати акт приймання-передачі газу, поставленого продавцем покупцеві у відповідному місяці поставки.

В пункті 10.1. договору зазначено, що договір набирає чинності з дати підписання та скріплення печатками сторін, але не раніше ніж через 14 днів (пять робочих днів у разі застосування процедури закупівлі з підстав, визначених пунктом 3 частини другої статті 39 Закону України "Про здійснення державних закупівель") з дня опублікування у державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель повідомлення про акцент пропозиції за результатами застосування процедури закупівлі в одного учасника, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 січня 2012 року, і діє у частині поставки газу до 31 грудня 2012 року включно, а у частині розрахунків до їх повного здійснення.

Позивач протягом лютого квітня 2012 року здійснив поставку природного газу відповідачу, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 29.02.2012 року на суму 3 529 102,59 грн., від 31.03.2012 року на суму 2 802 115,83 грн., від 30.04.2012 року на суму 1 146 990,98 грн. на загальну суму 7 478 209,40 грн., загальний обсяг поставленого газу становить 1 918,818 тис. куб. м. Вказані акти підписані повноважними представниками сторін без зауважень на скріплені печатками підприємств сторін.

Відповідач свої зобовязання по оплаті в установлений договором строк не виконав.

Таким чином, у справі № 904/6357/13 встановлено прострочення виконання відповідачем зобов'язання за договором № 05/47-БО-12 про закупівлю природного газу.

Також позивачем нараховані та стягнуто з відповідача 3% річних у сумі 250 338,25 грн. за період з 15.03.2012 року по 17.05.2013 року та втрати від інфляції у сумі 10 587,31 грн. за березень 2012 року.

На виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2013 року у справі № 904/6357/13 господарським судом Дніпропетровської області 23.12.2013 року видано наказ.

Крім того, рішенням господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/6336/14 від 29.09.2014 року стягнуто з Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3% річних у розмірі 248 317, 53 грн. за період з 18.05.2013 року по 25.06.2014 року, інфляційні втрати у розмірі 806 821, 41 грн. за період з червня 2013 року по травень 2014 року та витрати по сплаті судового збору у розмірі 21 102, 78 грн.

На виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2014 року у справі № 904/6336/14 господарським судом Дніпропетровської області 13.10.2014 року видано наказ.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). При цьому чинне законодавство не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення

Відповідач, в повному обсязі та належним чином, не виконав ні умови договору щодо оплати за поставлений газ ні рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/6357/13 від 24.09.2013 року та по справі № 904/6336/14 від 29.09.2014 року в частині оплати основного боргу у сумі 7 478 209,40 грн.

Внаслідок чого заборгованість продовжувала існувати з 26.06.2014 року по 12.12.2015 року та у звязку з чим позивач нарахував відповідачеві 3% річних у сумі 328 836,32 грн. за вказаний період та інфляційні втрати у сумі 5 043 815,74 грн. за період з червня 2014 року по листопад 2015 року, що і є причиною спору.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобовязання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

За змістом статей 598 - 609 Цивільного кодексу України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (постанова Вищого господарського суду України від 01.11.2012 № 5011-32/5219-2012).

Зазначену правову позицію наведено також у постановах Верховного Суду України від 20.12.2010 № 10/25, від 04.07.2011 № 13/210/10, від 12.09.2011 № 6/433-42/183, від 14.11.2011 № 12/207, від 23.01.2012 № 37/64.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 26.06.2014 року по 12.12.2015 року у сумі 328 836,32 грн. та інфляційні втрати за період з червня 2014 року по листопад 2015 року у сумі 5 043 815,74 грн.

Відповідно до пункту 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 року № 62-97р.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат встановлено, що він здійснено невірно, а тому заявлені до стягнення інфляційні втрати підлягають зменшенню у зв'язку з невірним визначення суми основного боргу.

За результатом перерахунку, з урахуванням меж позовних вимог, інфляційні втрати становлять:

- на суму 3 529 102,59 грн. за період з червня 2014 року по листопад 2015 року інфляційні втрати становлять 2 148 470,37 грн.;

- на суму 2 802 115,83 грн. за період з червня 2014 року по листопад 2015 року інфляційні втрати становлять 1 705 890,57 грн.;

- на суму 1 146 990,98 грн. за період з червня 2014 року по листопад 2015 року інфляційні втрати становлять 698 272,74 грн.

Загальна сума інфляційних втрат, що підлягає до стягнена складає 4 552 633,68 грн.

Перевіривши розрахунки надані позивачем, встановлено, що 3 % річних за період з 26.06.2014 року по 12.12.2015 року становлять 328 836,33 грн. та підлягають до стягнення.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 4 881 470,00 грн. (328 836,32 грн. +4 552 633,68 грн.), в решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 73 222,05 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" (53213, Дніпропетровська область, м. Нікополь, просп. Трубників, буд. 12А, ідентифікаційний код 05472525) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) втрати від інфляції у сумі 4 552 633,68 грн., 3 % річних у сумі 328 836,32 грн., витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі 73 222,05 грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.04.2016 року.

Суддя ОСОБА_2