РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016Справа №910/235/16

За позовомПриватного підприємства "Укравтоматика"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Інжиніринг"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -
Приватне підприємство "Імексбро"
простягнення 156 158,61 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

У судовому засіданні брали участь представники сторін:

від позивача:Ващенко О.М. за довіреністю від 22.01.2016
від відповідача:Степанюк В.І. директор, Ліщинський В.С. за довіреністю від 29.01.2015
від третьої особи: не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного підприємства "Укравтоматика" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Інжиніринг" договірної неустойки у вигляді 21 213,93 грн. пені та 197 528,29 грн. штрафу, спричиненої неналежним виконанням умов договору поставки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2016 порушено провадження у справі № 910/235/16, розгляд якої призначено на 17.02.2016, зобов'язано сторін надати суду певні документи.

17.02.2016 у судовому засіданні було здійснено перехід до розгляду спору по суті, заслухано правові позиції сторін по суту спору та оголошено перерву до 09.03.2016.

Ухвалою від 09.03.2016 розгляд справи було відкладено на 06.04.2016, за клопотанням представників сторін продовжено строк розгляду спору, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне підприємство "Імексброк" як особу, з якою укладався договір-заявка на поставку вантажу № 25/12/005-Z від 25.12.2014.

У судове засідання, призначене на 06.04.2016, з'явилися представники сторін.

Третя особа уповноваженого представника в судове засідання не направила, проте, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає за можливе провести судове засідання з вирішенням спору за відсутності уповноваженої особи Приватного підприємства "Імексброк".

Представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог та в ході розгляду спору по суті підтримав заявлені вимоги, просив позов задовольнити, вказуючи та не, що відповідач допустив прострочення поставки товару за договором на 9-ть днів, у зв'язку з чим повинен нести передбачену угодою сторін відповідальність та сплатити 6 871,31 грн. пені і 149 287,30 грн. штрафу.

Заява позивача про зменшення позовних вимог була прийнята судом до розгляду як така, що подана з дотриманням вимог процесуального законодавства.

Представник відповідача проти позову заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на зміни умов договору та, відповідно, строків поставки, а також клопотав перед судом про зменшення розміру штрафних санкцій, відмовивши, таким чином, позивачу в заявленому позові.

У судовому засіданні 06.04.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.09.2014 Приватне підприємство "Укравтоматика" в якості покупця та Товариство з обмеженою відповідальністю "Еліт Інжиніринг" в якості постачальника уклали договір на поставку обладнання № 2609, за умовами якого відповідач зобов'язався за замовленням позивача передати у власність (поставити) покупцю товар, а позивач зобов'язався прийняти замовлений товар та оплатити його на умовах цього договору.

На виконання п. 1.1, п. 1.2 вказаного договору сторони склали додаток № 1 до нього, оформивши специфікацію обладнання, включивши до неї паровий котел ICI Caldaie як набір товару у комплекті з 7 елементів (котловий блок, комплекти арматури пару, рампа для приладів контрольного тиску, група живильної води, група продувки, автоматичний регулятор рівні, електрична шафа управління котлом) у кількості 3 шт. за ціною 33 366 євро; економайзер ECXV 8-12 (B) у кількості 3 шт. за ціною 6 158,00 євро за одиницю, групу контролю солевмісту TDS у кількості 3 шт. за ціною 7 980,00 євро за одиницю, автоматичну нижню продувку у кількості 3 шт. за ціною 2 665,00 євро за одиницю, групу модуляції рівня живильної води у кількості 3 шт. за ціною 8 102,00 євро за одиницю, охолоджувач відбору проб у кількості 3 шт. за ціною 1 117,00 євро за одиницю, аварійну сигналізацію верхнього рівня у кількості 3 шт. за ціною 280,00 євро за одиницю.

Термін дії договору встановлено сторонами у п. 14.1, де вказано, що договір набирає чинності з моменту підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2015, а щодо виконання зобов'язань сторонами - до повного їх виконання.

Відповідно до п. 1.3 договору передача обладнання відбувається за адресою: Україна, м. Дніпропетровськ, вул. Столєтова, 21.

Згідно з п. 2.1, п. 2.2 договору загальна його сума на момент підписання складає 3 001 181,06 грн. з ПДВ, що еквівалентно 179 004,00 євро та розраховано по міжбанківському курсу з додаванням 1,0 % на день складання договору із розрахунку 1 євро = 16,766 грн.

Ціна договору в євро є незмінною на весь час дії договору (п. 2.3).

У п. 2.4 договору було погоджено, що у зв'язку з тим, що обладнання, яке вказується в табличній частині специфікації є імпортним, сторони домовилися, що на дату попередньої оплати та на дату остаточної оплати вартість товару перераховується на валютний курс євро до гривні за даними міжбанку + 1 % та фіксується шляхом підписання додаткової угоди.

Згода щодо умов оплати товару була досягнута в розділі 3 договору та передбачала наступне:

- покупець до початку поставки обладнання перераховує на розрахунковий рахунок постачальника аванс у розмірі 887 395,69 грн., що еквівалентно 52 928,29 євро по курсу міжбанку + 1 % і такий аванс відкриває замовлення на виготовлення обладнання у заводів-виробників (п.п. 3.1.1);

- залишок від вартості обладнання (126 075,71 євро, що еквівалентно по курсу міжбанку + 1 % і попередньо становить 2 113 785,35 грн. з ПДВ) покупець перераховує на розрахунковий рахунок постачальника протягом трьох банківських днів з моменту письмового повідомлення покупця про готовність обладнання до відвантаження заводами-виробниками. Остаточна вартість залишку обладнання в грн. буде розрахована відповідно до п. 3.4 (п.п. 3.1.2);

- оплата здійснюється на підставі рахунка-фактури, виставленого постачальником протягом трьох днів з дня підписання договору (п. 3.2);

- розрахунки між сторонами здійснюються в національній валюті (українська гривня) шляхом банківського переказу коштів на рахунок постачальника (п. 3.3);

- датою оплати за обладнання вважається дата, коли постачальник купив валюту для розрахунку з заводами-виробниками на міжбанківському валютному ринку (на момент укладання договору, постачальник може купити валюту лише на третій день після подачі заявки на купівлю валюти свого банку). Також, сторони домовилися, що вартість обладнання в євро буде перерахована за курсом євро на міжбанку + 1 % , який буде на цю дату (п. 3.4);

- сторони домовилися підписати акт звірки не пізніше 30.12.2014 (п. 3.5).

За умовами п. 4.1 та п. 4.2 договору поставка здійснюється постачальником на умовах DDP, Україна, м. Дніпропетровськ, вул. Столєтова, 21 (Іncoterms 2000) тільки після виконання покупцем всіх умов п. 3.1 цього договору. Строк поставки - до 70 календарних днів від дати відкриття замовлення. Датою відкриття замовлення є дата отримання постачальником авансу (п.п. 3.1.1) на свій розрахунковий рахунок.

Постачальник письмово повідомляє покупця про свою готовність передати обладнання (п. 4.4).

Відповідно до п. 4.9 при поставці постачальник передає покупцю рахунок-фактуру, видаткову накладну, податкову накладну, сертифікати (паспорти) відповідності (якості), інструкції по експлуатації та інші необхідні, у разі наявності, документи.

У п. 11.1 договору сторони дійшли згоди про те, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін.

Якщо в ході виконання договору буде змінена кількість та асортимент обладнання або матеріалів, які поставляються, перед початком поставки обладнання, матеріалів, сторони підписують додаткову угоду з вказаною новою вартістю (п. 11.2).

06.10.2014 відповідач склав на ім'я позивача рахунок на оплату № 061001 на суму 3 001 181,06 грн. щодо оплати обладнання, переліченого в специфікації № 1 до договору.

16.12.2014 сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору від 30.09.2014 № 2609, посилаючись, при цьому, на зміну обсягів поставки.

Виходячи з додаткової угоди № 1, поставка товару, що вказаний в додатку № 1, виконуватиметься у два етапи:

- 1-й етап поставки грудень 2014 року, в який поставлятиметься паровий котел ICI Caldaie як набір товару у комплекті з 7 елементів (котловий блок, комплекти арматури пару, рампа для приладів контрольного тиску, група живильної води, група продувки, автоматичний регулятор рівні, електрична шафа управління котлом) у кількості 3 шт. по ціні 33 366 євро та аварійна сигналізація верхнього рівня у кількості 3 шт. за ціною 280,00 євро за одиницю;

- 2-й етап поставки січень-лютий 2015, в який поставлятиметься економайзер ECXV 8-12 (B) у кількості 3 шт. за ціною 6 158,00 євро за одиницю, група контролю солевмісту TDS у кількості 3 шт. за ціною 7 980,00 євро за одиницю, автоматична нижня продувка у кількості 3 шт. за ціною 2 665,00 євро за одиницю, група модуляції рівня живильної води у кількості 3 шт. за ціною 8 102,00 євро за одиницю, охолоджувач відбору проб у кількості 3 шт. за ціною 1 117,00 євро за одиницю.

За твердженнями позивача, не запереченими відповідачем в ході розгляду спору, 07.10.2014 він перерахував 931 388,37 грн. попередньої плати згідно з рахунком на оплату від 02.10.2014 № 021201 887 395,69 грн., а 10.10.2014 постачальник купив валюту згідно з умовами п. 3.4 договору. За твердженням позивача, відповідач повинен був поставити товар не пізніше 19.12.2014. Разом з тим, фактична передача товару першого етапу поставки відбулася 09.01.2015.

У заяві про зменшення позовних вимог позивач вказує, що відповідач поставив товар 09.01.2015, тоді як відповідно до умов додаткової угоди мав це зробити у грудні 2014 року, тобто, прострочив поставку на 9 днів.

Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача договірної неустойки у вигляді штрафу і пені, у зв'язку з відсутністю в діях відповідача складу господарського правопорушення та, відповідно, підстав для притягнення його до господарсько-правової відповідальності.

З фактичних обставин справи слідує, що уклавши додаткову угоду від 16.12.2014, сторони змінили умови поставки відповідно до п. 11.2 договору, зокрема, строки постачання, розділивши обсяг обладнання, що постачається на дві партії та визначивши вартість кожної з них, у зв'язку з чим постачальник виставив покупцю рахунок на перерахування додаткової частини попередньої плати.

Зокрема, з матеріалів справи судом встановлено наступне:

- 02.12.2014 постачальник виставив покупцю рахунок № 021201 на суму 971 388,37 грн. на проведення доплати за товар згідно з додатковою угодою № 1 від 02.12.2014;

- 24.12.2014 постачальником було оформлено видаткову накладну № 12 на суму 1 239 189,36 грн. з поставки парового котла та аварійної сигналізації верхнього рівня;

- 26.12.2014 платіжним дорученням № 3 та платіжним дорученням № 930 позивач перерахував відповідачу 26 000,00 грн. та 14 000,00 грн. часткової попередньої плати за договором;

- 29.12.2014 постачальником складено видаткову накладну № 13 на суму 619 594,70 грн. з поставки парового котла та аварійної сигналізації верхнього рівня.

Згідно з додатковою угодою № 1, поставка першого етапу товару на умовах DDP, Україна, м. Дніпропетровськ, вул. Столєтова, 21 (Іncoterms 2000) мала відбутися у грудні 2014 року.

Термін DDP "поставка зі сплатою мита" означає, що продавець товар, що пройшов митне очищення та без розвантаження з транспортного засобу, на якому він прибув у розпорядження покупця у названому місці призначення.

Матеріалами справи підтверджується, що поставка товару за договором відбувалася з використанням послуг компанії-перевізника. Так, товарно-транспортною накладною № Р12 підтверджується виконання постачальником обов'язку з відвантаження товару вартістю 1 212 525,24 грн., а саме: двох парових котлів та дві аварійної сигналізації верхнього рівня 24.12.2014, перевізником якого було Товариство з обмеженою відповідальністю "Камаз-Транс-Сервіс".

Згідно з товарно-транспортною накладною № Р13 від 27.12.2014 р., постачальник відвантажив товар вартістю 606 262,62 грн., а саме: один паровий котел та одну аварійну сигналізацію верхнього рівня, перевізником якого було Товариство з обмеженою відповідальністю "Іннек".

З пояснень представників сторін та наявних у справі документів слідує, що обладнання, яке було предметом договору від 30.09.2014, позивач зобов'язаний був передати Публічному акціонерному товариству "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" в силу наявності з ним відповідних договірних відносин.

Матеріалами справи підтверджується, що фактично доставка третього парового котла відбулася 09.01.2015 і про обставини, що зумовили отримання позивачем товару у січні 2015 року, а не у грудні 2014, позивач був повідомлений та інформував про них свого контрагента - Публічне акціонерне товариство "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод".

Так, матеріали справи містять, серед іншого, лист транспортної компанії, адресований відповідачеві, в якому йдеться про затримку поставки вантажу за маршрутом Київ - Дніпропетровськ через несправність автомобіля та необхідність проведення термінового ремонту.

Також, суд приймає до уваги лист позивача від 31.12.2014 № 390, адресований Публічному акціонерному товариству "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод", де вказується, що Приватне підприємство "Укравтоматика" здійснило поставку обладнання, а саме: 25.12.2014 - поставку двох комплектів парових котлів, а 29.12.2014 - поставку трьох комплектів газових модуляційних пальників, тоді як поставка останнього парового котла була запланована на 29-30 грудня 2014 року, проте, в силу критичних дорожніх умов здійснити поставку в обумовлений строк не видається можливим.

Таким чином, суд встановив, що відповідач забезпечив відвантаження товару першого етапу поставки в обумовлені додатковою угодою № 1 до договору строки (у грудні 2014 року), проте затримка в доставці вантажу позивачеві була зумовлена об'єктивними і незалежними від постачальника обставинами - поламкою транспортного засобу компанії-перевізника (посередника).

Відповідно до п. 7.1 договору від 30.09.2014 перебіг терміну виконання сторонами зобов'язань може бути призупинений тільки у разі настання обставин непереборної сили або обставин, які перебувають поза контролем сторін.

Згідно з п. 7.3 названого договору після припинення дії обставин непереборної сили перебіг терміну виконання зобов'язань поновлюється.

Разом з тим, заявленим позовом позивач просить стягнути з відповідача 6 871,31 грн. пені та 149 287,30 грн. штрафу за несвоєчасну поставку третього котла з першого етапу поставки за договором, тобто притягти його до відповідальності за порушення прийнятого господарського зобов'язання.

У п. 8.1 договору сторони погодили, що за порушення узгоджених термінів постачання обладнання постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі двох облікових ставок Національного банку України від вартості невиконаних зобов'язань за кожен день прострочення і штраф у розмірі 15% від вартості несвоєчасно поставленого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно з положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Під господарським правопорушенням слід розуміти протиправну дія або бездіяльність учасника господарських відносин, яка не відповідає вимогам норм господарського права, не узгоджується з юридичними обов'язками зазначеного учасника, порушує суб'єктивні права іншого учасника господарських відносин або третіх осіб. Умовами господарсько-правової відповідальності є:

а) факт господарського правопорушення, тобто порушення норми закону, умови договору, державного контракту тощо, внаслідок чого завдаються збитки або інша шкода майновим правам та інтересам потерпілого (кредитора). Господарське порушення є наслідком протиправної поведінки господарського порушника. Це може бути дія чи бездіяльність, що порушують правову норму, планове завдання, умови договору тощо;

б) збитки, завдані порушенням господарського зобов'язання або установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності;

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою порушника і завданими потерпілому збитками. Це повинен бути причинно-необхідний зв'язок, коли протиправна дія чи бездіяльність є об'єктивною причиною такого наслідку, як збитки або інша шкода, завдані потерпілому (кредиторові);

г) вина правопорушника - учасника господарських відносин. Це негативне суб'єктивне ставлення правопорушника до прав і законних інтересів потерпілого.

На думку суду, відповідач не повинен притягатися до господарсько-правової відповідальності у вигляді сплати пені і штрафу через відсутність в межах спірних правовідносин сукупності (складу) чотирьох названих умов, адже:

1) в силу п. 7.1 договору від 30.09.2014 поставка товару 09.01.2014 через дію обставин, які не залежали від волі відповідача та перебували поза його контролем, не є порушенням строків виконання прийнятого господарського зобов'язання, тобто, факти правопорушення не вбачається;

2) позивач не зазнавав збитків у зв'язку з отриманням доставки товару 09.01.2015, оскільки не вказує про це у позовній заяві, не мав зустрічних претензій зі сторони свого контрагента, що підтверджується листом Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод", не звертався до відповідача з вимогами про відшкодування збитків;

3) відсутній причинний зв'язок, через відсутність факту порушення і спричинення збитків;

4) відсутня вина постачальника.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З огляду на всі вищенаведені обставини у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги недоведеними і такими, що спростовані відповідачем, у зв'язку з чим позов відхиляється повністю, а витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Розглядаючи заявлений спір, суд враховує, що матеріли справи містять листування позивача щодо некомплектності товару, проте такі обставини спірних правовідносин не є предметом дослідження суду в даній справі, адже позовні вимоги у зв'язку з некомплектністю товару у даній справі не заявлялися.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 11.04.2016 р.

Суддя І.О. Андреїшина