ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.04.16 Справа № 904/718/16

За позовом ОСОБА_1 підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСАЙТ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за дов. № 10 від 15.02.16

від відповідача: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інсайт" про стягнення 18169, 80 грн. заборгованості за теплову енергію, 7179, 37 грн. збитків від інфляції, 605, 16 грн. трьох відсотків річних та 3250, 77 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пару № 948 від 02.11.1999 в частині повної та своєчасної оплати поставленої теплової енергії.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено в засіданні на 01.03.2016.

Ухвалою суду від 01.03.2016 розгляд справи було відкладено на 21.03.2016 та ухвалою від 21.03.2016 на 04.04.2016.

04.04.2016 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи доказів направлення відповідачеві рахунків-фактур.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позовну заяву та інші витребуванні судом документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, за адресою: 50103, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Революційна, буд. 40А, відповідно до витягу з ЄДРПОУ станом на 10.02.2016 (арк. с. 41-43), оскільки поштові конверти (арк. с. 46, 64) з ухвалами суду, які направлялись на вищезазначену адресу відповідача, повернулись з поштовою відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 04.04.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.11.1999 між ОСОБА_1 підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інсайт» (далі відповідач, споживач) укладено договір на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання № 948 (далі - договір).

Відповідно до п. 1 договору постачальник зобовязується відпустити споживачу теплову енергію на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пари у відповідності до уставного плану водоспоживання з 01.11.1999 по 31.12.1999 за адресою офіс, аптека, склад, вул. Революційна, 40А.

Згідно з п. 2 договору відпуск теплової енергії для потреб опалення та вентиляції здійснюється протягом опалювального періоду, встановленого відповідними рішеннями виконкому Криворізької міської ради народних депутатів, гаряче водопостачання здійснюється протягом року.

Пунктом 5 договору встановлено, що облік кількості теплової енергії, що споживається споживачем, здійснюється на підставі показників приладів обліку, встановлених на межі розподілу. За відсутності приладів обліку, споживач розраховується з постачальником за проектним навантаженням.

Згідно п. 25 договору оплата за поставку теплової енергії здійснюється споживачем протягом пяти днів після отримання рахунку постачальника. У випадку несплати рахунку після спливу пяти днів з дня його виставлення, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0, 75 % за кожний день прострочки від суми заборгованості.

У пункті 26 договору передбачено, що договір щорічно вважається продовженим, якщо за місяць до його закінчення не буде заяви однієї із сторін про відмову від цього договору або його перегляд.

ОСОБА_1 підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» теплової енергії для потреб інших споживачів встановлені постановами Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України від 30.09.2011 № 116 з 01.10.2011 на рівні 795, 04 грн. за 1 Гкал (без ПДВ), з 01.01.2014 - 743, 47 за 1 Гкал (без ПДВ), з 01.07.2014 - 1078, 92 грн. за 1 Гкал (без ПДВ), 3 01.12.2014 1296, 15 грн. (без ПДВ ), з 01.03.2015 1863, 11 грн. (без ПДВ), з 01.04.2015 1604, 06 грн. (без ПДВ) (арк. с. 29-34).

За період з жовтня 2013 по квітень 2015 позивач поставив відповідачеві теплову енергію на загальну суму 18169, 80 грн. та виставив відповідачеві рахунки на вищевказану суму (арк. с. 17-28). Дані рахунки були отримані відповідачем, що підтверджується реєстрами рахунків (арк. с. 67-78).

Відповідач вартість поставленої теплової енергії не сплатив, у звязку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 18169, 80 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському суді відповідачем не заперечено факт отримання теплової енергії за представленим рахунками та не надано доказів повної її оплати на суму 18169, 80 грн., а відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу підлягає задоволенню у повному обсязі у розмірі 18169, 80 грн.

У зв'язку з несвоєчасним виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати поставленої теплової енергії, позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 3250, 77 грн. за період з 21.01.2015 по 18.11.2015.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно п. 25 договору у випадку несплати рахунку після спливу пяти днів з дня його виставлення, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0, 75 % за кожний день прострочки від суми заборгованості.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд, перевіривши правильність нарахування пені, задовольняє дану вимогу повністю у розмірі 3250, 77 грн.

За порушення відповідачем виконання грошового зобов'язання позивачем нараховано три відсотки річних за період з 24.11.2013 по 16.12.2015 у розмірі 605, 16 грн. та інфляційні втрати за період 24.11.2013 по 16.12.2015 у сумі 7179, 37 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з рахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, а три відсотки річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Відповідно до п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14 (далі Постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 14) індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд, перевіривши правильність нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат, задовольняє дані вимоги повністю, а саме три відсотки річних у сумі 605, 16 грн. та інфляційні втрати у розмірі у розмірі 7179, 37 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, стягуються з відповідача на користь позивача у розмірі 1378 грн.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інсайт" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Революційна, буд. 40а; ідентифікаційний код 20221559) на користь ОСОБА_1 підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, 9; ідентифікаційний код 03342184) основний борг у розмірі 18169, 80 грн., пеню у сумі 3250, 77 грн., три відсотки річних у розмірі 605, 16 грн., інфляційні втрати у сумі 7179, 37 грн. та 1378 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 11.04.2016

Суддя ОСОБА_3