ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" квітня 2016 р. Справа № 926/169/16

За позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до відповідача ОСОБА_1 комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго»

про стягнення заборгованості 134 315,47 грн.

Суддя С.О. Миронюк

Представники:

Від позивача не зявився.

Від відповідача ОСОБА_2 - представник. Довіреність № 2192 від 30.12.2015 р.

СУТЬ СПОРУ: Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулась з позовом до ОСОБА_1 комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» про стягнення заборгованості згідно Договору про реструктуризацію боргу № 14/12-133 від 28.05.2012 р. в сумі 134 315,47 грн., що складається з: пені в сумі 66 852,37 грн., штрафу в розмірі 19 712,50 грн., 3% річних в сумі 4 682,97 грн. та інфляційних втрат в сумі 43 067,63 грн.

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду Чернівецької області від 04.02.2016 р., справу до розгляду в судовому засіданні призначено на 23.02.2016 р.

23.02.2016 р. відповідач подав клопотання про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 781), в якому просив суд у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України зменшити позовні вимоги в частині стягнення пені на 50%, а саме на 33426,18 грн., та штрафу на 50%, а саме 9856,25 грн.

Ухвалами від 23.02.2016 р. та 17.03.2016 р. розгляд справи відкладався в звязку з неявкою представника позивача в судове засідання, слухання справи призначено на 04.04.2016 р.

Ухвалою від 04.04.2016 р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів, судове засідання призначено на 12.04.2016 р.

11.04.2016 р. від позивача надійшли письмові пояснення та клопотання про розгляд справи без участі свого представника за наявними матеріалами справи.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав клопотання від 23.02.2016 р. про зменшення позовних вимог в частині стягнення пені на 50%, а саме на 33426,18 грн., та штрафу на 50%, а саме 9856,25 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, дослідивши докази які мають юридичне значення для розгляду позовної заяви суд встановив:

28.05.2012 року між Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та ОСОБА_1 комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» укладено Договір про реструктуризацію заборгованості № 14/12-133 відповідно до умов якого сторони домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу, що виникла за Договором поставки природного газу № 06/10-1147-БО-38 від 14.10.2010 р.

У відповідності до пунктів 2.1.-2.2. Договору загальна сума основного боргу, що підлягає реструктуризації станом на 31.03.2012 р. складає 3 379 291,75 грн. та повинна бути сплачена шляхом сплати частинами відповідно до графіку погашення заборгованості не пізніше останнього числа місяця, в якому платіж підлягає виконанню.

Рік погашенняМісяць погашенняСума, яка підлягає сплаті, грн.Строк, до якого повинен бути здійснений платіж
2012Травень28 161,3131.05.2012
2012Червень28 160,7630.06.2012
2012Липень28 160,7631.07.2012
2012Серпень28 160,7631.08.2012
2012Вересень28 160,7630.09.2012
2012Жовтень28 160,7631.10.2012
2013Листопад28 160,7630.11.2012
2013Грудень28 160,7631.12.2012
2013Січень28 160,7631.01.2013
2013Лютий28 160,7628.02.2013
2013Березень28 160,7631.03.2013
2013Квітень28 160,7630.04.2013
2013Травень28 160,7631.05.2013
2013Червень28 160,7630.06.2013
2013Липень28 160,7631.07.2013
2013Серпень28 160,7631.08.2013
2013Вересень28 160,7630.09.2013
2014Жовтень28 160,7631.10.2013
2014Листопад28 160,7630.11.2013
2014Г рудень28 160,7631.12.2013
2014Січень28 160,7631.01.2014
2014Лютий28 160,7628.02.2014
2014Березень28 160,7631.03.2014
2014Квітень28 160,7630.04.2014
2014Травень28 160,7631.05.2014
2014Червень28 160,7630.06.2014
2014Липень28 160,7631.07.2014
2014Серпень28 160,7631.08.2014
2014Вересень28 160,7630.09.2014
2014Жовтень28 160,7631.10.2014
2014Листопад28 160,7630.11.2014
2014Грудень28 160,7631.12.2014
2015Січень28 160,7631.01.2015
2015Лютий28 160,7628.02.2015
2015Березень28 160,7631.03.2015
2015Квітень28 160,7630.04.2015
2015Травень28 160,7631.05.2015
2015Червень28 160,7630.06.2015
2015Липень28 160,7631.07.2015
2015Серпень28 160,7631.08.2015
2015Вересень28 160,7630.09.2015
2015Жовтень28 160,7631.10.2015
2015Листопад28 160,7630.11.2015
Однак відповідач свої зобовязання за Договором реструктуризації виконав з порушенням строків сплати

Положеннями п. 2.5 Договору про реструктуризацію заборгованості передбачено, що у випадку, якщо у Боржника існує прострочення оплати щомісячних платежів за попередні місяці, Кредитор зараховує кошти, що надійшли від Боржника як погашення заборгованості за простроченими платежами попередніх місяців незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, позивач правомірно заявив вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 43 067,63 грн. та 3% річних в сумі 4 682,97 грн. за період з 01.12.2014 року по 30.11.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України - учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За умовами п. 3.1 Договору сторони узгодили, що за невиконання або за неналежне виконання умов цього договору вони несуть відповідальність відповідно до цього Договору та чинного законодавства України.

Відповідно до п. 3.4 Договору за прострочення виконання зобовязань, вказаних у п. 2.2 цього Договору, Боржник зобовязується сплатити Кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплатити штраф в розмірі 7% (сім відсотків) від суми простроченого платежу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

На цій підставі позивачем нарахована пеня у розмірі 66 852,37 грн. за період з 31.01.2015 р. по 30.11.2015 р. та штраф в сумі 19 712,50 грн. за період з 01.12.2014 р. по 30.09.2015 р.

Розглянувши заяву відповідача про зменшення пені на 50% та штрафу на 50% відповідно, суд вважає за можливе частково зменшити розмір штрафу та пені, що підлягають стягненню, виходячи з наступного:

- Міське комунальне підприємство «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з тепловодопостачання бюджетним установам міста Чернівці (школам, дитячим дошкільним установам, лікарні, позашкільному навчальному закладу освіти, територіальному центру соціального обслуговування населення, центру зайнятості);

- заборгованість споживачів перед ОСОБА_1 комунальним підприємством «Чернівцітеплокомуненерго» станом на 01.02.2016 року складає 65 406 000,00 грн.;

- оскільки відповідач є збитковою установою, тому стягнення надмірно великих санкцій призведе до невиплат заробітної плати працівникам підприємства, оплати податків, відрахувань до соціальних фондів та вилучення коштів, які підприємство мало б спрямовувати на відновлення та обслуговування мереж теплопостачання.

Крім того, сплата надмірно великих штрафних санкцій в даному випадку зачіпає не лише майнові інтереси відповідача, а й інші інтереси, зокрема, можливість вчасного та якісного надання послуг з гарячого водопостачання школам, дитячим дошкільним установам, лікарні.

Також приймаючи рішення стосовно зменшення розміру штрафу та пені судом взятий до уваги той факт, що станом на час розгляду справи в суді відповідач з позивачем розрахувався повністю за спожитий газ в 2012-2015 роках.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Стаття 83 ГПК України надає господарському суду право приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Окрім того, у п. 7 оглядового листа Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ) №01-06/767/2013 від 29.04.2013 вказано: положеннями частини першої статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З урахуванням вищевикладеного, суд у відповідності до ст. 233 ГК України та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України вважає можливим, з врахуванням майнових інтересів позивача та відповідача, задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір пені та штрафу на 50%. За таких обставин вимога про стягнення пені та штрафу підлягає частковому задоволенню в розмірі 33 426,19 грн. пені та 9 856,25 грн. штрафу.

(Дана правова позиція суду узгоджується з висновками ВГСУ викладених у Постанові від 30.01.2014р. у справі № 922/3896-г).

Згідно п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідач не надав доказів зменшення або погашення суми заборгованості.

За приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. (ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

При вирішення даного спору судом приймається до уваги те, що під належністю доказу розуміється наявність обєктивного звязку між змістом судових доказів і фактами, що є обєктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи із змісту ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до вимог п. 4.3. Постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України №7 від 21.02.2013, в якій вказується, що у разі, коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 625 Цивільного кодексу України, ст. 49, 82, 84, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Заяву відповідача про зменшення розміру пені та штрафу на 50 % - задовольнити, зменшити розмір стягуваної пені та штрафу на 50% в сумі 43282,43 грн.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з ОСОБА_1 комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» (580000, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Максимовича, 19 А, код 34519280) на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, код 31301827) пеню в сумі 33 426,19 грн., штраф у розмірі 9 856,25 грн., інфляційні втрати в сумі 43 067,63 грн., 3% річних у сумі 4 682,97 грн. та судовий збір в сумі 2 014,73 грн.

4. З набранням рішення законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання апеляційної скарги або апеляційного подання до Львівського апеляційного суду через Господарський суд Чернівецької області, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя С.О. Миронюк