КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2016 р. Справа№ 910/21062/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

за участю представників:

від позивача - Тецька І.М.,

від відповідача 1Дідківський В.С.,

від відповідача 2Фурман Р.В.,

від третьої особи - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "БУД.Транс" №01-04/105 від 21.12.2015

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 року

у справі № 910/21062/15

за позовом приватного акціонерного товариства "БУД.Транс"

до 1-публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

2-Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.12.2015 (суддя -Плотницька Н.Б.) відмовлено в задоволенні позову ПрАТ "БУД.Транс" про зобов'язання ПАТ "Банк «Фінанси та Кредит» виконати умови договору на розрахунково-касове обслуговування № 36/111537 від 16.05.2011 в частині перерахування грошових коштів в сумі 106 300 грн 00 коп. Відмову в позові мотивовано тим, що ПрАТ "БУД.Транс" є кредитором ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами та з урахуванням встановленої Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (пункт 1 частини 5 статті 36) заборони на задоволення вимог кредиторів банку щодо майнових зобов'язань, під час тимчасової адміністрації, вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою в якій просив його скасувати, позовні вимоги задовольнити. Скаржник вказує, що банком обмежуються його права щодо розпорядження коштами на рахунку скаржника, внаслідок невиконання платіжного доручення від 30.07.2015року.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач 1 вказав на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Банк зазначив, що діючим законодавством заборонено задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку у зазначений позивачем у позовній заяві спосіб. Натомість, положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено окремий порядок заявлення кредиторами власних вимог до банку, в який було введено тимчасову адміністрацію.

Представник третьої особи в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, про час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належними чином.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для її повного розгляду.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

16.05.2011 між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (банк) та ПрАТ "БУД.Транс" (клієнт) укладено договір на розрахунково-касове обслуговування № 36/111537, відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній валюті №3702 та зобов'язується здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку згідно тарифів банку в порядку і на умовах, визначених договором.

Згідно з пунктами 2.1., 2.2. та 2.4. договору банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами. Списання банком грошових коштів з рахунку здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством.

Станом на 30.07.2015 на рахунку позивача знаходились кошти в сумі 106 391 грн. 19коп., що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 01.07.2015 по 03.08.2015.

Судом встановлено, що 30.07.2015 ПрАТ "БУД.Транс" було направлено ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" платіжне доручення № 55 на переказ та списання грошових коштів у розмірі 106 300 грн. 00 коп. Проте, відповідачем не виконано надане позивачем платіжне доручення.

Враховуючи зазначені обставини, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобов'язання останнього виконати умови договору на розрахунково-касове обслуговування № 36/111537 від 16.05.2011 в частині перерахування грошових коштів в сумі 106 300 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного договору на розрахунково-касове обслуговування № 36/111537 від 16.05.2011 не виконав взяті на себе зобов'язання з переказу та списання коштів на суму 106 300 грн. 00 коп. на підставі платіжного доручення № 55 від 30.07.2015.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором банківського рахунку.

Статтею 1066 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

За статтею 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. При цьому банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до статті 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 № 612 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Згідно з даним рішенням у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18.09.2015 до 17.12.2015 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ "Банк "Фінанси та Кредит", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Зазначена інформація відображена також на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомою, і не потребує доказування.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до норм частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини 6 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

З огляду на те, що ПрАТ "БУД.Транс" є кредитором ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами та з урахуванням встановленої Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (пункт 1 частини 5 статті 36) заборони на задоволення вимог кредиторів банку щодо майнових зобов'язань, є вірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Аналогічна позиція міститься у постановах Верховного Суду України № 3-223гс15 від 10.06.2015 та від 29.04.2015 у справі №910/9233/14.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення позивача викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2015 у справі №910/21062/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "БУД.Транс" - без задоволення.

2. Справу №910/21062/15 повернути господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко