ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016 р. Справа №904/9615/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді Науменка І.М. доповідача

суддів: Кощеєва І.М., Кузнецова В.О.,

при секретарі судового засідання: Петровська А.В.,

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №14-138 від 13.05.14р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №12/156 від 27.01.15р.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ, на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2016р. у справі №904/9615/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат",

смт. Дніпровське Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

про стягнення 452 032 грн. 39 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2016р. (суддя Рудь І.А.) у справі №904/9615/15 в позові відмовлено.

Приймаючи вищезгадане рішення, місцевий господарський суд виходив з відсутності в матеріалах справи належних доказів обґрунтованості позовних вимог.

Не погодившись із даним рішенням, скаржник (позивач) звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати, як необґрунтоване й безпідставне, та за результатами апеляційного перегляду прийняти у справі нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач наполягає на тому, що на підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідно до ст.33 ГПК України суду було надано докази на підтвердження неналежного виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №12/498-БО-3 від 28.08.2012р., а також, Методики визначення обсягів постачання останнього, щодо оплати поставлених енергоносіїв. Зокрема, суду були представлені підписані власником газу належним чином засвідчені копії розподільчих актів за жовтень, листопад та грудень 2012р. та підписаний у тому числі газотранспортною організацією реєстр споживачів природного газу та обсягів його реалізації за жовтень, листопад та грудень 2012р. Проте, на думку скаржника, місцевий господарський суд належної правової оцінки представленим доказам не надав, наслідком чого стало прийняття помилкового рішення про відмову в позові.

В свою чергу, у відзиві на апеляційну скаргу відповідач викладені в останній доводи повністю відхиляє, вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та правомірним, з огляду на що підстав для його зміни чи/або скасування не вбачає.

Відповідно до ст.101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні уповноважених представників сторін, колегією суддів встановлено наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі №904/9615/15 є стягнення з ПАТ "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат" основного боргу, інфляційних втрат, 3% річних та штрафу за договором купівлі-продажу природного газу №12/498-БО-З від 28.08.2012р. (далі договір). Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов вищезгаданого договору купівлі-продажу природного газу щодо своєчасної оплати вартості спожитих енергоносіїв у період з жовтня по грудень 2012р.

Отже, 28.08.2012р. між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) був укладений договір купівлі-продажу природного газу №12/498-БО-3 (надалі - договір), відповідно до умов якого позивач зобовязався передати у власність відповідачеві у 2012р. природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію ст.10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а відповідач зобовязався прийняти та оплатити поставлений природний газ (надалі - газ) на умовах цього договору (п.1.1).

За приписами п.1.2 договору, газ, що продається за цим правочином, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Пунктом 3.1.1 договору визначено порядок та умови передачі газу, зокрема, покупець зобовязаний укласти технічну угоду щодо порядку обліку газу з газотранспортними, газодобувними або газорозподільними підприємствами в пунктах приймання - передачі газу.

Отже, на виконання зазначеного вище пункту правочину, 31.08.2012р. між ПАТ «Дніпровський КПК» та ПАТ «Дніпропетровськгаз» було укладено Технічну угоду на здійснення контролю за обліком газу.

За умовами п.2.13 Технічної угоди, фактична кількість поданого Замовнику газу визначається Виконавцем по показах ЗВТ (засоби вимірювальної техніки) вузла обліку газу встановленого у Замовника, з додаванням розрахункових технологічних втрат і витрат. При цьому, покази цих приладів і розрахунки є обов'язковими, як для Виконавця так і для Замовника, і є підставою для складання актів приймання- передачі природного газу.

В свою чергу, згідно п.4.1 договору купівлі-продажу природного газу №12/498-БО-З від 28.08.2012р., кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу покупця з урахуванням вимог наказу Мінпаливенерго від 15.07.2010р. №288 «Про затвердження Методики визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо субєкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів», зареєстрованого в Мінюсті 11.08.2010р. за №671/НОМЕР_2 (далі Методика №288).

Відповідно до п.п.3.3, 3.4 договору купівлі-продажу природного газу №12/498-БО-З від 28.08.2012р., приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Отже, як стверджує позивач, на виконання умов договору купівлі-продажу природного газу від 28.08.2012р. №12/498-БО-3, у період з жовтня по грудень 2012р. ПАТ «НАК «Нафтогаз України» здійснило постачання ПАТ «Дніпровський крохмалепатоковий комбінат» природного газу у загальному обємі 180,772 тис. куб.м на загальну суму 842 711,35 грн., з яких: - у жовтні 2012р. в обємі 19,381 тис. куб.м на суму 90 349,11 грн.; - у листопаді 2012р. в обємі 64,931 тис. куб.м на суму 302 691,18 грн.; - у грудні 2012р. в обємі 96,460 тис. куб.м на суму 449 671,06 грн.

Натомість, прийнявши газ, відповідач оформлювати акти приймання-передачі природного газу відмовився, розрахунок здійснив несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим у останнього виникла основна заборгованість перед позивачем в сумі 227 431 грн. 85 коп. Наведене стало приводом для звернення позивача до господарського суду за захистом порушеного права.

Окрім того, на підставі п.п.7.2, 9.3 договору та ст.625 Цивільного кодексу України, за прострочення виконання грошового зобовязання, позивачем відповідачеві нараховано 17 132,88 грн. пені за період з 14.11.2012р. по 13.07.2013р., 15 920,23 грн. штрафу, 174 357,81 грн. інфляційних втрат за період з грудня 2012р. по червень 2013р. та 17 189,63 грн. 3 % річних за період з 14.11.2012р. по 17.07.2015р.

Відповідно до вимог ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належність і допустимість доказів Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, на підтвердження факту поставки газу у зазначеному обємі позивачем до матеріалів справи надані витяг з реєстру споживачів природного газу за жовтень-грудень 2012р.; реєстри обсягів реалізації природного газу через газорозподільчі мережі ПАТ «Дніпропетровськгаз» за жовтень-грудень 2012р.; податкові накладні за відповідними поставками природного газу (т.1, а.с.33, 34-39, 40-42).

Окрім того, на підтвердження направлення в адресу відповідача актів приймання-передачі природного газу за спірний період для погодження останнім, позивачем надано копію листа від 28.03.2013р. №06/495 (т.1, а.с.32).

Саме за результатами вирішення даного спору господарським судом першої інстанції було прийнято рішення від 19.01.2016р. про відмову в позові, саме яке є предметом апеляційного перегляду на предмет його відповідності вимогам чинного законодавства України.

Вирішуючи питання щодо правомірності оскаржуваного судового рішення, колегія суддів апеляційної інстанції виходила з наступного:

Спірні відносини між сторонами є господарськими зобовязаннями, у зв'язку з чим, згідно положень ст.ст.4, 173-175 і ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України, з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 530 ч.1 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

В свою чергу, відповідно до вимог ст.ст.33, 34 ГПК України, на підтвердження позовних вимог ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" суду надано витяг з реєстру споживачів природного газу за жовтень-грудень 2012р.; реєстри обсягів реалізації природного газу через газорозподільчі мережі ПАТ „Дніпропетровськгаз за жовтень-грудень 2012р.; податкові накладні за відповідними поставками природного газу (т.1, а.с.33, 34-39, 40-42).

Окрім того, матеріали справи місять надані позивачем акти приймання-передачі природного газу за період з жовтня по грудень 2012р., відповідно до договору купівлі-продажу природного газу від 28.08.2012р. №12/498-БО-3, а саме: -акт приймання-передачі природного газу (без дати) за жовтень 2012р. обсягом 11,854 тис. куб.м на суму 55 260 грн. 22 коп. (підписаний з боку відповідача та узгоджений газорозподільною організацією ПАТ „Дніпропетровськгаз; з боку позивача підпис відсутній) (т.1, а.с.19); - акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2012р. за листопад 2012р. обсягом 50,131 тис. куб.м на суму 233 697 грн. 48 коп. (підписаний з боку відповідача та узгоджений газорозподільною організацією ПАТ „Дніпропетровськгаз; з боку позивача підпис відсутній) (т.1, а.с.21); - акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2012р. за листопад 2012р. обсягом 64,931 тис. куб.м на суму 302 691 грн. 18 коп. (підписи з боку відповідача, газорозподільної організації ПАТ „Дніпропетровськгаз та позивача відсутні) (т.1, а.с.23); - акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2012р. за грудень 2012р. обсягом 96,460 тис. куб.м на суму 449 671 грн. 06 коп. (підписи з боку відповідача, газорозподільної організації ПАТ „Дніпропетровськгаз та позивача відсутні) (т.1, а.с.27); -акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2012р. за грудень 2012р. обсягом 66,778 тис. куб.м на суму 311 301 грн. 41 коп. (підписаний з боку відповідача та узгоджений газорозподільною організацією ПАТ „Дніпропетровськгаз; з боку позивача підпис відсутній) (т.1, а.с.29).

Також, позивачем суду надані акти приймання-передачі природного газу за договорами від 28.08.2012р. №12/369-ТЕ-3 та від 28.08.2012р. №12/498-БО-3, що підписані відповідачем та газорозподільним підприємством ПАТ «Дніпропетровськгаз». Даними правочинами в свою чергу зафіксовані обсяги природного газу, передані позивачем, протранспортовані газорозподільним підприємством та прийняті відповідачем у спірному періоді, відповідно до яких: - у жовтні 2012р. передано 69,754 тис. куб.м природного газу, з яких 57,900 тис. куб.м для вироблення теплової енергії населенню (т.1, а.с.20); - у листопаді 2012р. передано 163,978 тис. куб. м природного газу, з яких 113,847 тис. куб.м для вироблення теплової енергії населенню (т.1, а.с.25); - у грудні 2012р. передано 295,100 тис. куб.м природного газу, з яких 228,322 тис. куб.м для вироблення теплової енергії населенню (т.1, а.с.30).

Натомість, апеляційною інстанцією встановлено, що актів приймання-передачі природного газу за період з жовтня по грудень 2012р. за спірним договором купівлі-продажу, оформлених з боку позивача та погоджених з боку газотранспортного підприємства, що направлялися відповідачу листом від 28.03.2013р. №06/495 (т.1, а.с.32), матеріали справи не містять, позивачем на вимогу суду першої інстанції - не надано.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що будь-яких первинних документів, які б містили підтверджену газорозподільним підприємством та/або погоджену з відповідачем інформацію щодо фактичного обсягу використаного ПАТ «Дніпровський КПК» (відповідач) природного газу у період з жовтня по грудень 2012р. за договором купівлі-продажу природного газу від 28.08.2012р. №12/498-БО-З, позивачем суду не представлено.

Водночас, вірним апеляційна інстанція вважає думку господарського суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для прийняття в якості доказів у справі (на підтвердження фактичних обсягів спожитого комбінатом природного газу у спірний період) наданих позивачем витягів з реєстру споживачів природного газу за жовтень-грудень 2012р.; реєстрів обсягів реалізації природного газу через газорозподільчі мережі ПАТ «Дніпропетровськгаз» за жовтень-грудень 2012р., адже зазначені вище документи складені позивачем самостійно, будь-яких фактичних даних не встановлюють, первинними документами не підтверджені.

Що ж до наданих позивачем податкових накладних за відповідними поставками природного газу, слід зазначити, що за приписами п.198.2 ст.198 Податкового Кодексу України, позивач повинен був складати податкові накладні за кожним фактом внесеної відповідачем передплати, тобто, за фактом настання першої події. До того ж, як зазначено в оскаржуваному рішенні місцевого господарського суду, у судовому засіданні 14.01.2016р. присутній представник позивача на запитання суду не надав обґрунтованих пояснень щодо наявності розбіжностей в обсягах спожитого комбінатом природного газу, з урахуванням позиції відповідача та матеріалів справи.

Разом з тим, суд враховує, що на спростування позовних вимог, відповідачем в матеріали справи надані акти про кількість прийнятого газу, узгоджені з газопередавальною організацією ПАТ Дніпропетровськгаз (Верхньодніпровське УЕГГ) та розшифровки до актів, відповідно до умов технічної угоди на здійснення контролю за обліком газу від 31.08.2012р., укладеної відповідачем із ПАТ Дніпропетровськгаз на виконання вимог п. п. 3.1.1 спірного договору (т. 1, а.с.76-77, 81-82, 86-87).

Згідно розшифровок до вказаних актів та розрахунків перерахування обсягів теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших субєктів господарювання, в обсяг газу, використаного на її вироблення відповідачем, комбінат у спірному періоді отримав від позивача наступні обсяги природного газу: в жовтні 2012 року - в об'ємі 11,854 тис.куб. м (на загальну суму 55 260 грн. 22 коп.); в листопаді 2012 року - в об'ємі 50,131 тис.куб. м (на загальну суму 233 697 грн. 48 коп.); в грудні 2012 року - в об'ємі 66,778 тис.куб. м на загальну суму 311 301 грн. 41 коп.

Тобто, відповідачем належними доказами підтверджено фактичні обєми спожитого природного газу у спірному періоді в межах обсягів, узгоджених сторонами в п.2.1 договору.

Крім того, підтверджені належними доказами також неодноразові звернення відповідача до ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з метою погодження та підписання актів приймання-передачі природного газу у його фактичному обсязі та намагання вирішити спір щодо підписання актів у судовому порядку (т.1, а.с.101-106, 107-112).

До того ж, під час розгляду справи в суді першої інстанції та в ході апеляційного провадження у справі, встановлено, що на виконання умов п.6.1 договору, відповідачем своєчасно вносилися грошові кошти на оплату спожитого природного газу. Підтвердженням даного факту є долучені відповідачем до матеріалів справи платіжні доручення (т.1, а.с.93-98).

Наведене, на думку колегії суддів, наявність правових підстав для нарахування позивачем пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат за порушення відповідачем грошового зобовязання повністю виключає.

Окрім того, колегія суддів апеляційної інстанції зауважує на наданні відповідачем доказів його звернення до господарського суду м.Києва в рамках справи №910/12523/13 з позовом до ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про виконання умов договору купівлі-продажу природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями №13/2339-ТЕ-3 шляхом зобов'язання відповідача підписати акти приймання передачі спожитого газу у жовтні, листопаді, грудні 2012р., січні, лютому, березні, квітні та травні 2013р. Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення умов договору та ст.629 Цивільного кодексу України, відповідач від підписання актів приймання-передачі спожитого газу чи/або від надання в письмовій формі мотивованої відмови від підписання актів відмовляється.

В задоволенні даного позову ПАТ «Дніпровський КПК» господарським судом м.Києва було відмовлено, з огляду на невідповідність обраного позивачем способу захисту порушеного права ст.16 Цивільного та ст.20 Господарського кодексу України. Разом з цим, зазначеним вище рішенням господарського суду м.Києва від 19.08.2013р. у справі №910/12523/13 (набрало законної сили) встановлено факт, що саме ПАТ НАК «Нафтогаз України» (позивач у даній справі) не підписував та не повертав акти - приймання передачі газу з жовтня 2012р.

Відтак, згідно ст.35 ГПК України, а також, рішення Європейського суд з прав людини в рішенні у справі Совтрансавто-Холдинг проти України з посиланням на справу Брумареску проти Румунії (параграф 61), даний факт який є преюдиційним, а отже, додаткового доказування не потребує та під сумнів поставлений бути не може.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу необґрунтованості та непідтвердженості належними доказами у справі позовних вимог ПАТ «НАК «Нафтогаз України», у зв'язку з чим останні задоволенню не підлягають.

В свою чергу, викладені в апеляційній скарзі доводи в ході апеляційного перегляду свого підтвердження не знайшли. Зазначені вище висновки суду першої інстанції апелянтом не спростовані, наявність правових підстав для задоволення позову не доведена.

У підсумку, враховуючи результат вирішення спору, покладення судових витрат, у тому числі витрат на апеляційне оскарження, на позивача, приписам ст.49 Господарського процесуального кодексу України не суперечить.

Керуючись ст.ст.101, 103-105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2016р. у справі №904/9615/15 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у двадцятиденний строк.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 07.04.2016р.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя В.О. Кузнецов