ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" квітня 2016 р.Справа № 916/307/16

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМ-ІНВЕСТ-УКРАЇНА"

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Брістоль-Красная"

про стягнення 6 725 032,81 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 (за довіреністю)

СУТЬ СПОРУ: позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "ДОМ-ІНВЕСТ-УКРАЇНА", звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Брістоль-Красная" заборгованість в сумі 6 725 032,81 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.02.2016р. позовну заяву (вх.№329/16) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/307/16 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Разом з позовною заявою, позивач звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову (вх.№2-660/16), у задоволенні якого судом було відмовлено.

Письмове клопотання відповідача про витребування додаткових документів (вх.№2-1495/16) судом було задоволено.

Представник позивача в судові засідання не з'являвся, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі його представника (вх.№5281/16 від 01.03.2016р.), яке судом було задоволено.

Представник відповідача заявлені позовні вимоги визнає з підстав викладених у відзиві на позов (вх.№4004/16 від 18.02.2016р.).

Згідно з ст.75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив:

29 грудня 2014р. між товариством обмеженою відповідальністю "ДОМ-ІНВЕСТ-УКРАЇНА" (Позикодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Брістоль-Красная" (Позичальник) було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №ДиБк9/33, згідно умов п.1.1. якого, Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобовязується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Відповідно до п.2.1. Договору поворотна фінансова допомога надається частинами або одноразово в повному обсязі в національній валюті України в сумі 10 000 000 (десять мільйонів) гривень без ПДВ.

Пунктом 2.4. Договору строк повернення поворотної фінансової допомоги становить 180 (сто вісімдесят) календарних днів з дати надання суми допомоги. Перебіг строку починається з моменту зарахування на рахунок Позичальника грошових коштів допомоги.

Умовами п.8.1. Договору визначено, що даний Договір вступає в силу з дати надання поворотної фінансової допомоги Позичальнику та діє до повного виконання сторонами договірних зобовязань. Договір може бути розірвано за домовленістю сторін у порядку, передбаченому чинним законодавством.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що на виконання умов вищенаведеного договору перерахував відповідачу фінансову допомогу в сумі 8 988 454,70 грн., що підтверджується відповідною довідкою з банку.

Позивач, керуючись п.7.2. Договору, 04.01.2016р. звернувся до відповідача з листом- вимогою, відповідно до якого вимагав дострокового повернення фінансової допомоги.

Проте відповідачем, договірні зобовязання з повернення фінансової допомоги виконані частково, в сумі 2 263 421,89 грн., внаслідок чого, за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 6 725 032,81грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 07.02.2016р., який підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено їх печатками.

Неналежне виконання відповідачем зобовязань за вищенаведеним договором в частині повернення фінансової допомоги і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками

За приписами ст.1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1049 Цивільного кодексу встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст.78 ГПК України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи.

Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Мирова угода може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмету позову.

Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості, приведеного позивачем в позовній заяві та не спростованого відповідачем, останнім договірні зобовязання щодо повернення фінансової допомоги в сумі 8 988 454,70 грн. виконані не в повному обсязі, лише в сумі 2 263 421,89 грн., внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, встановлена судом в розмірі 6 725 032,81 грн., у зв'язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості, встановлена судом в розмірі 6 725 032,81 грн.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМ-ІНВЕСТ-УКРАЇНА" є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню, зв'язку з чим стягненню з товариства з обмеженою відповідальністю "Брістоль-Красная" підлягає 6 725 032,81 грн.

Відповідно до приписів ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 100 875,50 грн. грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Брістоль-Красная» (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 15, код ЄДРЮОФОПГФ 37350005) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМ-ІНВЕСТ-УКРАЇНА" (65009, м. Одеса, вул.. Посмітного, буд. 2, код ЄДРЮОФОПГФ 36851321) заборгованість за договором ДиБк 9/33 в сумі 6 725 032 (шість мільйонів сімсот двадцять пять тридцять два) грн. 81 коп. та витрат на оплату судового збору в сумі 100 875 (сто тисяч вісімсот сімдесят пять) грн. 50 коп.

Рішення господарського суду набирає чинності в порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 11 квітня 2016 р.

Суддя О.В. Цісельський