ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2016 р. Справа № 911/338/16

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Чернігівська індустріальна молочна компанія

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТЕРРА ФУД в особі філії Білоцерківський молочний комбінат ТОВ ТЕРРА ФУД

про стягнення 2939637,56грн

Суддя С.І. Чонгова

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №9 від 20.07.2015);

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність №27 від 02.03.2016).

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Чернігівська індустріальна молочна компанія (далі ТОВ Чернігівська індустріальна молочна компанія) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТЕРРА ФУД в особі філії Білоцерківський молочний комбінат ТОВ ТЕРРА ФУД (далі ТОВ ТЕРРА ФУД в особі філії Білоцерківський молочний комбінат ТОВ ТЕРРА ФУД) про стягнення 2939637,56грн заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання за договором поставки сировини (молока) №20-Мл-БМК/ПС від 01.02.2015 в частині оплати за поставлену сировину у встановлений договором строк.

Відповідач у справі ТОВ ТЕРРА ФУД в особі філії Білоцерківський молочний комбінат ТОВ ТЕРРА ФУД документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надала.

До розгляду справи по суті, позивачем подано клопотання про зменшення розміру заявлених вимог. Так, у поданій заяві позивач вказує на сплату відповідачем частини боргу та просить стягнути з відповідача 2 489 637,56грн.

Відповідна заява прийнята судом до розгляду, оскільки, в силу ст.22 ГПК України, право на збільшення або зменшення позовних вимог є процесуальним правом позивача, яке може бути ним реалізовано у будь-який час до прийняття рішення по суті.

Крім того, 04.04.2016 позивачем подано клопотання про зменшення розміру заявлених вимог. Так, у поданій заяві позивач вказує на сплату відповідачем частини боргу та просить стягнути з відповідача 1 839 637,56грн.

Відповідна заява прийнята судом до розгляду, оскільки, в силу ст.22 ГПК України, право на збільшення або зменшення позовних вимог є процесуальним правом позивача, яке може бути ним реалізовано у будь-який час до прийняття рішення по суті.

04.04.2016 відповідачем подано заяву про розстрочку виконання рішення, відповідно до якої відповідачем визнається заборгованість перед позивачем в розмірі 1 989 640,90грн, проте у звязку з тяжким фінансовим становищем відповідач просить суд розстрочити виконання рішення у даній справі до 20.09.2016.

Вказане клопотання відповідача залишене судом без задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до статті 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як зазначено в п. 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Таким чином, з огляду на недоведеність відповідачем обставин, що ускладнять виконання рішення у даній справі, а також те, що вказане рішення ще не набрало законної сили, суд відмовляє відповідачу в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення.

При цьому, відповідач не позбавлений можливості звернутись до суду повторно з такою заявою за наявності обставин, які ускладнять виконання рішення у даній справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник позивача проти задоволення позову не заперечував.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2015 між сторонами у даній справі ТОВ Чернігівська індустріальна молочна компанія (далі постачальник) та ТОВ ТЕРРА ФУД в особі філії Білоцерківський молочний комбінат ТОВ ТЕРРА ФУД (далі покупець) укладено договір №20-Мл-БМК/ПС постачання сировини (молока) (далі договір, а.с.8-9, зворот).

За умовами договору, постчальник зобовязується поставити та передати у власність покупцю сировину, а покупець зобовязується прийняти цю сировину та оплатити її на умовах договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.2 договору, документи на сировину, якими постачальник повинен супроводжувати передачу сировини: ветеринарне свідоцтво ф. № 2 (щомісячно); товарно-транспортна накладна (на кожну партію); витратна накладна, яку постачальник зобовязаний щомісячно передавати покупцю.

Згідно п. 5.3 договору, розрахунки за придбану сировину покупець здійснює шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника за кожний минулий календарний період поставки молока (на підставі ТТН) 10 днів в повному обсязі протягом наступного банківського дня.

Вказаний договір діє з моменту підписання договору до 31.12.2015 (п. 9.1 договору), при цьому відповідно до п. 9.3 договору, у випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за 14 календарних днів до його закінчення, вказаний договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік.

Як встановлено судом позивачем поставлено відповідачу товару на суму 12 126 637,56грн, що підтверджується накладними (а.с.44-51).

Як зазначає позивач в позовній заяві та заявах про зменшення позовних вимог, та не заперечується відповідачем, останнім здійснено часткову оплату поставленого товару.

Так за твердженням позивача (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 01.04.2016) заборгованість відповідача перед позивачем складає 1 839 637,56грн.

Предметом спору у даній справі є обовязок відповідача щодо оплати поставленого товару у встановлений договором строк.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також встановлено ст. 712 ЦК України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем не надано суду доказів оплати товару на суму 1 839 637,56грн, крім того визнано заборгованість перед позивачем.

За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 839 637,56грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 27 594,56грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТЕРРА ФУД в особі філії Білоцерківський молочний комбінат ТОВ ТЕРРА ФУД на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Чернігівська індустріальна молочна компанія 1 839 637,56грн боргу, 27 594,56грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 07.04.2015

Суддя С.І. Чонгова