ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.03.16р. Справа № 904/4516/15

За позовом Комунального підприємства "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Дніпропетровської обласної ради, м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області

до Комунального закладу "Дніпродзержинська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про стягнення 73 984 грн. 27 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 417 від 18.06.15р.;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № б/н від 18.06.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Дніпропетровської обласної ради звернулося до господарського суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви від 15.07.2015р. № 525, просить стягнути з Комунального закладу "Дніпродзержинська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 73 987 грн. 27 коп., з яких: 33 778 грн. 00 коп. - основний борг, 28 308 грн. 25 коп. - інфляційні втрати, 2 369 грн. 94 коп. - 3% річних, 9 531 грн. 08 коп. - пеня, відповідно умов договору на подачу води з комунального водопроводу та прийняття стічних вод в комунальну каналізацію від 01.02.2012р. № 1/2 та договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 26.03.2014р. № 105/1/3.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

Відповідач позовні вимоги визнав частково. У відзиві на позов зазначив, що протягом дії спірних договорів позивач неодноразово направляв на адресу відповідача претензії та вимоги про сплату заборгованості, але у зв'язку із значними розбіжностями між нарахуваннями позивача та розрахунками за спожиту воду, виконаними відповідачем, останнім надавалися позивачу письмові відповіді щодо непогодження із нарахованою заборгованістю та пропонувалось провести звірку взаєморозрахунків, від якої позивач постійно ухилявся. Вважає що позивачем невірно розраховано обсяг спожитої відповідачем води (у період відсутності приладу обліку спожитої води), оскільки працівники швидкої допомоги, які більшу частину часу знаходяться в автомобілях швидкої допомоги, та працівники адміністрації, які знаходяться на робочому місці згідно графіку роботи, не могли спожити таку кількість води, яка зазначена в розрахунках позивача. Згідно розрахунків відповідача, у нього наявна заборгованість за спірний період у розмірі 17 294 грн. 51 коп., проти стягнення якої останній не заперечує. Крім того, зазначає, що заборгованість за 2014 рік в сумі 515 грн. 13 коп. станом на 18.06.2015р. обліковується як зареєстрована кредиторська заборгованість, згідно реєстру бюджетних фінансових зобовязань № 67 від 05.06.2015р. В решті позовних вимог просив відмовити.

Ухвалою господарського суду від 06.08.2015р. по справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, та провадження по справі зупинено.

10.03.2016р. на адресу суду повернуто справу разом із висновком судово-економічної експертизи № 4223/4224-15 від 17.02.2016р.

Ухвалою господарського суду від 14.03.2016р. провадження у справі поновлено та призначений її розгляд на 24.03.2016р.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалася перерва з 24.03.2016р. по 29.03.2016р.

В судовому засіданні 29.03.2016р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві, та надав виписку УДКСУ у м. Дніпродзержинську на підтвердження оплати 17.06.2015р. залишку заборгованості за 2014 рік в сумі 515 грн. 13 коп.

В порядку ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2012р. між Комунальним підприємством "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Дніпропетровської обласної ради (КП „ВВУВКГ „ДОР) та Комунальним закладом "Дніпродзержинська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради (абонент) укладено договір на подачу води з комунального водопроводу та прийняття стічних вод в комунальну каналізацію №1/2 (надалі Договір1), за змістом якого КП "ВВУВКГ"ДОР" зобовязується надавати абоненту послуги з водопостачання та водовідведення від абонента в міський каналізаційний колектор, відповідно до договору, а абонент зобовязується в 3-х денний термін після предявлення рахунку КП "ВВУВКГ"ДОР", перераховувати на його розрахунковий рахунок предявлену суму (п.1, 8 Договору).

За умовами п. 25 Договору1 цей договір укладається на 1 рік і набирає чинності з дня його підписання. Договір вважається щороку продовженим на тих же умовах, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

Згідно п. 7 Договору1 щомісячно, до 14 числа представниками абонента, відповідальними за водопостачання та водовідведення, знімаються показання із засобів обліку складають Акти реєстрації показників і в цей же термін надається КП "ВВУВКГ"ДОР" для підписання.

Відповідно до п.10 Договору1 тариф на використання води від комунального водопроводу та прийому стічних вод у комунальну каналізацію та терміни їх виведення встановлюються у відповідності з діючим законодавством України без якоїсь додаткової згоди абонентами розмір цих тарифів та термінів їх введення. Згідно рішення №73 від 25.02.09р. виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області Про погодження тарифів на послуги водовідведення та водопостачання та Закону України Про місцеве самоврядування, погодити тариф на послуги КП ВВУВКГ:

-водопостачання за 1 м3 з урахуванням ПДВ 6,20 грн.;

-водовідведення за 1 м3 з урахуванням ПДВ 12,10 грн.

За умовами п. 22.1 Договору1 у разі порушення абонентом терміну сплати платежів КП "ВВУВКГ"ДОР" нараховує пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожний день прострочення оплати.

26.03.2014р. між Комунальним підприємством "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Дніпропетровської обласної ради (водоканал) та Комунальним закладом "Дніпродзержинська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради (абонент) укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № 105/1/3 (надалі Договір2), відповідно до умов якого водоканал зобовязується надавати абоненту вчасно та відповідної якості послуги з водопостачання та водовідведення, а абонент зобовязується своєчасно оплатити надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених цим Договором та Привалами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу № 190 від 27.06.2008р. та зареєстрованих в МУЮ 07.10.2008р. за № 936/15627.

За умовами п. 8.1 Договору2 цей договір укладається та набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.05.2014р. та повного проведення розрахунків між сторонами.

Розрахунок щомісячної плати за надані послуги проводиться згідно тарифу, який діє на момент укладання договору, встановленого відповідно до чинного законодавства, затверджений рішенням №73 від 25.02.2009р. виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та становить за 1 м.куб. з урахуванням ПДВ: 6 грн. 20 коп. водопостачання, 12 грн. 10.коп. водовідведення (п. 3.2 Договору2).

Згідно п. 3.2 Договору2 період оплати послуг один календарний місяць:

- щомісячно, до 10 числа представником абонента, відповідального за водопостачання та водовідведення, знімаються показання із засобів обліку, які фіксуються в Акті реєстрації показників в присутності представника водоканалу:

- на підставі підписаного двома сторонами Акту реєстрації показників здійснюється розрахунок лати за надані послуги з водопостачання та водовідведення та складається рахунок та акт виконаних робіт;

- протягом трьох банківських днів після отримання рахунку та акту виконаних робіт абонент вносить плату за спожиті послуги на розрахунковий рахунок водоканалу.

Відповідно до п. 6.1 Договору2 абонент несе відповідальність за порушення строків оплати, передбачених п. 3.2 Договору і сплачує пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості та відповідно до ст.. 265 Цивільного кодексу України за прострочене виконання грошових зобовязань боржник сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення.

Як зазначає позивач, на виконання умов вказаних Договорів КП "ВВУВКГ"ДОР" у період з 01.02.2012р. по 15.06.2015р. надав відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення, за які останній розрахувався частково, у звязку із чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 33 778 грн. 00 коп., що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків від 15.07.2015р. (т. 1, а.с. 141).

При чому, з урахуванням відсутності у відповідача встановленого приладу обліку у період з 01.02.2012р. по 16.01.2014р., розрахунок вартості спожитої відповідачем води розраховувався позивачем виходячи з власного „Розрахунку водопостачання та водовідведення для ліміту води підстанції № 4 швидкої медичної допомоги за адресою: м. Верхньодніпровськ, вул.. Гагаріна, б. 16, згідно якого місячні витрати холодної води відповідача складають 75,39м.куб/міс. (т. 1, а.с. 66)

На підставі умов п. 22.1 Договору1, п. 6.1 Договору2 та приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 9 531 грн. 08 коп. за період з 15.02.2012р. по 18.05.2015р. та, за той самий період, 3% річних в розмірі 2 369 грн. 94 коп., а також інфляційні втрати за період з березня 2012р. по травень 2015р. у розмірі 28 308 грн. 25 коп., що відображається в наданому розрахунку (т. 1, а.с.37-39).

На час розгляду справи відповідачем надано докази часткової оплати заборгованості, а саме: виписку УДКСУ у м. Дніпродзержинську на підтвердження оплати 17.06.2015р. залишку заборгованості за 2014 рік в сумі 515 грн. 13 коп. Доказів оплати решти заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Заборгованість відповідача підтверджується: Договорами, рахунками із відміткою про отримання, актами здачі-приймання робіт (надання послуг), двостороннім актом звірки взаєморозрахунків між сторонами від 15.07.2015р. тощо.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Вищевказані договори за своїм змістом є договорами про надання послуг.

За умовами ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання ухвали господарського суду від 06.08.2015р. експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз проведена судово-економічна експертиза на предмет визначення кількості та вартості наданих позивачем відповідачу послуг за період з 01.02.2012р. по 15.06.2015р. за спірними Договорами та надання детального розрахунку заборгованості, пені, 3% річних, інфляційних втрат.

Згідно висновку експерта від 17.02.2016р. № 4223/4224-15 в обємі наданих документів зазначити кількість та вартість наданих послугу вказаному періоді не надається за можливе з причин наявності розбіжностей в наданих на дослідження документах, неспівпаданні даних показників води та стоків у актах, наданих сторонами договору, неспівпаданні сум послуг, наявності арифметичних помилок у сумах за актами тощо. Одночасно, експерт зазначив що перевірка об'ємів споживання води не входить до компетенції експерта-економіста (т. 3, а.с. 98-120).

Згідно ч. 5 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Так, предметом спору у даній справі є прострочена заборгованість відповідача за період з 01.02.2012р. по 01.01.2014р. у загальній сумі 33 778 грн. 60 коп. та нараховані позивачем штрафні санкції за період з 15.02.2012р. по 18.05.2015р., проти чого заперечує відповідач, оскільки вважає нараховані позивачем обсяги водоспоживання до встановлення водолічильника завищеними та такими, що не відповідають дійсності.

Разом з тим, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, прострочена заборгованість відповідача за послуги водопостачання та водовідведення, що виникла у період з 15.02.2012р. по 01.01.2014р., станом на час прийняття рішення становить 17 294 грн. 51 коп.

При чому, здійснюючи перевірку розрахунків позивача щодо розміру наявної основної заборгованості, суд зауважує, що позивачем не доведені належними доказами обсяги води, спожитої відповідачем у період з 15.02.2012р. по 01.01.2014р., згідно виставлених рахунків, з урахуванням заперечень відповідача щодо чисельності особового складу підстанції № 4, графіку їх роботи, окремих договорів на миття автомобілів швидкої допомоги та, відповідно, обсягів водоспоживання відповідача, розмір яких суттєво відрізняється від нарахованих позивачем.

Приходячи до вказаних вище висновків щодо розміру основної заборгованості відповідача з період з 15.02.2012р. по 01.01.2014р., суд також враховує суттєву різницю між обсягами водоспоживання, розрахованих позивачем, та зафіксованих приладами обліку після їх встановлення у січні 2014р., що відображено позивачем у розрахунку суми основного боргу за подальші спірні періоди.

Водночас, оскільки відповідачем надано докази на підтвердження часткової оплати суми основного боргу в розмірі 515 грн. 13 коп., а саме виписка УДКСУ у м. Дніпродзержинську по клієнту КЗ „ДСШМД ДОР, проти чого не заперечує позивач, (т. 3, а.с. 132), ці грошові зобовязання, в силу положень ст. 202 Господарського кодексу України, на час розгляду справи судом є припиненими, а тому між сторонами відсутній предмет спору щодо стягнення цих грошових коштів і провадження у справі в цій частині підлягає припиненню, згідно приписів п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Частиною 6 ст. 232 ГК України унормовано, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки при проведенні розрахунку пені позивачем не враховано приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, згідно перерахунку, здійсненого господарським судом, до стягнення з відповідача підлягає пеня у загальному розмірі 1 235 грн. 63 коп.

Одночасно, згідно здійсненого судом перерахунку 3% річних та інфляційних втрат, до стягнення з відповідача підлягає 1 122 грн. 40 коп. 3% річних та 13 136 грн. 09 коп. збитків від інфляції.

За приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені Договором майново-господарські зобовязання перед позивачем з оплати наданих послуг водопостачання, чим порушив умови укладених із позивачем ОСОБА_3 та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 17 294 грн. 51 коп. основного боргу, 1 235 грн. 63 коп. пені, 1 122 грн. 40 коп. 3% річних, 13 136 грн. 09 коп. інфляційних втрат є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 515 грн. 13 коп. основного боргу провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України. В решті позову слід відмовити.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, оскільки позивачем під час судового розгляду справи подано заяву про зменшення позовних вимог, за приписами п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, сплачена ним сума судового збору у розмірі 42 грн. 53 коп. підлягає поверненню позивачу за ухвалою суду, у разі подання відповідного клопотання.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального закладу "Дніпродзержинська станція швидкої медичної допомоги" Дніпропетровської обласної ради (51925, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Пеліна, б. 22а, ) на користь Комунального підприємства "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Дніпропетровської обласної ради (51600, Дніпропетровська область, м. Верхньодніпровськ, вул. Котляревського, б. 4, ) 17 294 грн. 51 коп. (сімнадцять тисяч двісті девяносто чотири грн. 51 коп.) основного боргу, 1 122 грн. 40 коп. (одну тисячу сто двадцять дві грн. 40 коп.) 3% річних, 1 235 грн. 63 коп. (одну тисячу двісті тридцять пять грн. 63 коп.) пені, 13 136 грн. 09 коп. (тринадцять тисяч сто тридцять шість грн. 09 коп.) інфляційних втрат, 790 грн. 82 коп. (сімсот девяносто грн.. 82 коп.) витрат по сплаті судового збору, 4 084 грн. 22 коп. (чотири тисячі вісімдесят чотири грн.. 22 коп.) витрат по сплаті вартості судової експертизи.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 515 грн. 13 коп. основного боргу провадження у справі припинити.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дати його підписання.

Суддя ОСОБА_4

Повне рішення складено 04.04.16р.