ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2016 р.Справа № 922/334/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Техпроект", м. Дергачі
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз", м. Київ , 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕРПРОМІНВЕСТ", м. Дергачі 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування", м. Київ
про стягнення 1615751,96 грн. та визнання недійсними односторонні угоди
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. від 29.02.2016 року

відповідача - 1. ОСОБА_2, дов. № 49 від 28.12.2015 року, 2. не з*явився

третьої особи - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" 1615751,96 грн. заборгованості з виплати 3% річних та інфляційних витрат за період з 01 жовтня 2015 року по 31 січня 2016 року; стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕРПРОМІНВЕСТ" 10000,00 грн. заборгованості та визнання недійсними односторонні угоди, оформлені заявами Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" про зарахування зустрічних однорідних вимог між Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Техпроект" від 19 жовтня 2015 року вихідний № 493/19/10-1 та від 01 січня 2016 року вихідний № 493/01/01-1.

22 лютого 2016 року позивачем було подано заяву про відмову від позову, підписану директором Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Техпроект" - ОСОБА_3

Розглянувши заяву позивача про відмову від позову, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 4, 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову. Господарський суд не приймає відмови від позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Отже, за умовами статті 22 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не приймає відмови від позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Згідно пункту 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" згідно з частиною 4 статті 78 Господарського процесуального кодексу України господарський суд виносить ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, а відповідно до частини 5 цієї ж статті приймає рішення про задоволення позову у разі визнання його відповідачем. Проте суд, який вирішує спір, не зв'язаний заявами позивача про відмову від позову, зменшення розміру позовних вимог та відповідача - про визнання позову.

Відповідно до пункту 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що на підставі частини шостої статті 22 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо відповідні дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси (у тому числі юридичної чи фізичної особи, яка не є учасником даного судового процесу), спір підлягає вирішенню по суті згідно з вимогами чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладені суд відмовляє позивачу у задоволенні заяви про відмову від позову та переходить до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник першого відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує. У наданій заяві про залік зустрічних однорідних вимог просить суд врахувати його при винесенні рішення.

Представник другого відповідача у судове засідання не з*явився, у наданому відзиві на позовну заяву не заперечує проти виконання взятих на себе зобовязань за договором поруки № 02/04 та пояснює, що здійснив часткову оплату за договором поруки на користь позивача, просить врахувати це при винесенні рішення, надав суду платіжне доручення про сплату грошової суми. Також просить суд розглядати справу без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕРПРОМІНВЕСТ".

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів у судове засідання не з*явився, витребувані ухвалами суду документи не надав.

Судом на вказану у позовній заяві адресу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування": 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28 надсилались процесуальні документи, які не були повернуті на адресу суду.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Таким чином, суд вважає, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статтею 4-3 та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та першого відповідача, судом встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничою фірмою "Техпроект" (позивачем) та Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" (третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів) 24 березня 2004 року було укладено договір про спільну інвестиційну та виробничу діяльність № 493, за яким впродовж тривалого часу позивач здійснював інвестування та вів спільні справи, здійснював поточне керівництво спільною діяльністю, був взятий на облік як управитель майна спільної діяльності (простого товариства) без створення юридичної особи, відповідальний за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору. Рядом додаткових угод (№№1-8) до договору № 493 вносились зміни і доповнення до договору №493 за згодою сторін.

20 лютого 2014 року сторонами було укладено додаткову угоду № 8 до договору № 493, якою залучено до спільної діяльності, що здійснюється на підставі договору № 493, Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (першого відповідача, оператора) та передано йому право ведення спільних справ та поточне керівництво спільною діяльністю, а також зобовязання щодо виплати сторонам нерозподіленого прибутку. На підставі укладеної додаткової угоди №8, державна податкова інспекція додатково взяла Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" на облік в якості управителя майна, відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність.

Згідно пункту 1.1. договору № 493, його предметом є об'єднання вкладів сторін та ведення спільної інвестиційної та виробничої діяльності з метою розвитку розробки Вишневського газоконденсатного родовища.

Відповідно до пункту 7.1. договору № 493 (в чинній редакції, викладеній в додатковій угоді №8 від 20 лютого 2014 року), внески сторін у спільну діяльність, а також створене та придбане в процесі спільної діяльності майно, є спільною частковою власністю сторін з наступним визначенням часток: сторона-1 40 %; сторона-2 50%; сторона-3 10 %.

Згідно частини 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Циільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові (стаття 1130 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.9.9. договору № 493 (в чинній редакції, викладеній в додатковій угоді №1 від 01 лютого 2011 року) передбачений обовязок першого відповідача (оператора), за рішенням Комітету управління спільною діяльністю, розподіляти та виплачувати належні сторонам частини прибутку, отриманого за результатами Спільної діяльності, шляхом щоквартального перерахування грошових коштів, належних стороні цього договору, з окремого поточного рахунку Спільної діяльності на розрахунковий рахунок відповідної сторони.

Таким чином, вказаними положеннями договору передбачено обовязок оператора перерахувати учасникам Спільної діяльності суму коштів відповідно до визначеної частки прибутку, згідно рішення відповідного органу управління учасників (комітету управління) в строк до останнього робочого дня відповідного кварталу.

Частка прибутку позивача за договором про спільну діяльність № 493, зі змінами та доповненнями внесеними додатковою угодою №8 від 20 лютого 2014 року, становить 40 %.

Відповідно до пункту 7.5. договору № 493 розпорядження спільним майном здійснює перший відповідач (оператор), у межах, обумовлених договором, програмами спільної діяльності та рішеннями комітету управління.

Згідно статті 1139 Цивільного кодексу України прибуток, одержаний учасниками договору простого товариства в результаті їх спільної діяльності, розподіляється пропорційно вартості вкладів учасників у спільне майно, якщо інше не встановлено договором простого товариства або іншою домовленістю учасників.

З врахуванням умов вище наведеного договору № 493 та додаткової угоди №8, підставою для отримання учасниками Спільної діяльності частини прибутку є рішення Комітету з управління про затвердження розподілу частини прибутку, в якому затверджується розмір отримуваного кожним з учасників спільної діяльності прибутку.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі рішень комітету з управління про затвердження розподілу частини прибутку заборгованість першого відповідача перед позивачем зі сплати розподіленого прибутку за 2014 рік складає 47451375, 06 грн., що підтверджено рішенням госопдарського суду Харківської області від 04 січня 2016 року, залишене в силі постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03 березня 2016 року по справі № 922/5661/15.

Комітет з управління приймав рішення про розподіл прибутку Спільної діяльності сторонами договору №493 в межах його виконання, оформлені протоколами №№ 48, 49, 50, 51 та 52 про затвердження результатів СД за 1-й, 2-й, 3-й та 4-й квартал 2014 року, про здійснення розподілу прибутку у пропорції на користь позивача, якими частина прибутку позивача за період 1-4 кварталів 2014 року визначена на загальну суму 20162449,90 грн. (1-й квартал 2014 року), 351215,30 грн. (2-й квартал 2014 року), 1169868,24 грн. (3-й квартал 2014 року), 29 426 045,88 грн. (4-й квартал 2014 року), що разом складає суму 51109 579,32 грн., частина з яких була сплачена.

З пояснень сторін та матеріалів справи слідує, що реалізуючи договір №493, на виконання зазначеного пункту 4.9.9., за час ведення спільних справ та поточного керівництва спільною діяльністю, перший відповідач виплатив позивачу частину прибутку в розмірі 3658204,26 грн., що підтверджується випискою платежів на рахунок позивача.

Інша частина прибутку в розмірі 47451375, 06 грн. першим відповідачем не виплачена, що на думку позивача є порушенням обовязку Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" по виплаті частини прибутку, а також є підставою для нарахування 3% річних та інфляційних витрат.

Крім того, на думку позивача, вчинений першим відповідачем односторонній правочин із заліку зустрічних однорідних вимог є недійсним, оскільки не відповідає вимогам зустрічності та однорідності.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положенняЦивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори, зміст яких, згідно статті 628 Цивільного кодексу України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень статті 610 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушення зобовязання.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини 4 статті 176 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання мають право разом здійснювати господарську діяльність для досягнення спільної мети, без утворення єдиного суб'єкта господарювання, на умовах, визначених договором про спільну діяльність. У разі якщо учасники договору про спільну діяльність доручають керівництво спільною діяльністю одному з учасників, на нього може бути покладено обов'язок ведення спільних справ. Такий учасник здійснює організаційно-управлінські повноваження на підставі доручення, підписаного іншими учасниками.

Спільна діяльність врегульована Параграфом 1 ОСОБА_2 77 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 1130 Цивільного кодексу України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Частиною 2 статті 1131 Цивільного кодексу України встановлено, що умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

За своєю природою договір про спільну діяльність (простого товариства) є довірчою угодою, оскільки відносини між сторонами ґрунтуються на взаємній довірі, учасники сумісної діяльності ввіряють одне одному своє майно, яке за взаємною згодою повинно використовуватися виключно для досягнення поставленої мети на благо усіх учасників. В договорі про сумісну діяльність - мета є загальною для усіх учасників, і ні одна із сторін не вправі збагачуватися за рахунок іншої.

Згідно пункту 8.1 договору №493 про Спільну діяльність за недотримання або неналежне дотримання умов цього договору Учасники несуть відповідальність відповідного до чинного законодавства України. Відповідно до пункту 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язанийсплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, в становленні договором або законом.

Пунктом 4.9.9 укладеного між сторонами договору про спільну діяльність №493 передбачений строк виконання оператором рішення Комітету з управління щодо перерахування розподіленого прибутку Учасникам: щоквартально перерахувати грошові кошти, належні стороні цього договору зі окремого поточного рахунку спільної діяльності на рахунок сторони. Крім того, строк не визначений кожним рішенням Комітету з управління, оформленим відповідним протоколом, та зазначений в ньому.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність обовязку пператора (першого відповідача) щодо виплати учасникам спільної діяльності належних їм згідно договору № 493 частин прибутку, отриманого за результатами спільної діяльності, в силу положень п. 4.9.9 договору про спільну діяльність № 493 та підписаних сторонами протоколів рішень Комітету з управління, які наявні в матеріалах справи.

Факт прострочення перерахування частини суми прибутку за результатами спільної діяльності за договором про спільну діяльність № 493 за період 2014 року підтверджується матеріалами справи, а також рішенням суду, що вступило в законну силу. Доказів здійснення розрахунків у відповідності з положеннями та у строки встановлені договором судуна день вирішення даної справи не представлено, у звязку з чим суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення коштів в якості 3% річних та інфляційних витрат підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимога про стягнення з другого відповідача судом встановлено наступне.

Договором поруки № 02/04 від 01 квітня 2014 року поручитель - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕРПРОМІНВЕСТ" (другий відповідач) поручився перед позивачем за виконання першим відповідачем власних зобовязань за договором № 493, в частині обов'язку щодо сплати суми майнової шкоди, пені, інфляційних витрат, 3% річних, спричинених невиконанням першим відповідачем власних обовязків по договору № 493 по виплаті розподіленого прибутку та усіх зобовязань, що виникають щодо його виконання першим відповідачем, в межах 10 000, 00 грн.

У разі невиконання або неналежного виконання обов'язку за договором, поручитель зобов'язується в строк до 30 календарних днів з дня настання строку виконання зобовязань за договором, сплатити позивачу визначену договором поруки грошову суму.

Згідно статті 553 Цивільного кодексу України - за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Позивачем не надано суду доказів того, що другий відповідач в повному обсязі не виконав власні зобовязання за договором поруки.

Матеріали справи свідчать про те, що разом з відзивом другого відповідача було надано платіжне доручення про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕРПРОМІНВЕСТ" на користь позивача частини грошової суми за договором поруки у розмірі 3670,00 грн. В судовому засіданні позивач не заперечував даний факт.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що стягненню солідарно з відповідачів підлягає не заявлена позивачем у позові сума в розмірі 10000,00 грн., а з урахуванням вже здійсненої другим відповідачем оплати сума в розмірі 6330,00 грн.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсними односторонніх угод, оформлених заявами першого відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог між ним та позивачем, від 19 жовтня 2015 року вих. № 493/19/10-1, та від 01 січня 2016 року вих. № 493/01/01-1, суд встановив наступне.

08 січня 2016 року позивачем отримано лист вих. № 493/01/01-1 від 01 січня 2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз", як оператора спільної діяльності за ДСД № 493 від 24 березня 2004 року, під назвою "заява про припинення зобовязання зарахуванням зустрічних однорідних вимог", яким перший відповідач повідомив про зарахування зустрічних однорідних вимог. В даному листі перший відповідач посилався також на попередній лист про зарахування однорідних вимог від 19 жовтня 2015 року, який позивач не отримував.

Відповідно до даних листів, перший відповідач вчинив односторонній правочин по зарахуванню зустрічних однорідних вимог.

Згідно статті 601 Цивільного кодексу України та частини 3 статті 203 Господарського кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав.

Судом встановлено, що програма робіт в рамках спільної діяльності по договору № 493, на яку в якості підстави для взаємозаліку зроблено посилання у листі першого відповідача про взаємозалік, прийнята до виконання згідно додаткової угоди № 3 до договору № 493, підписаних між трьома сторонами Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Техпроект", Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз".

Матеріали справи не містять жодних доказів або матеріалів, що свідчили б про факт укладення будь-яких договорів між спільною діяльністю за договором № 493 в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (першого відповідача) та Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Техпроект" (позивача). За таких обставин суд приходить до висновку, що зобовязання з виконання даної програми робіт несуть сторони, що підписали дану програму робіт та договір № 493 разом з додатковими угодами до нього, один перед одним, а не окремі сторони перед спільною діяльністю без створення юридичної особи як субєктом правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Жодних доказів наявності цивільних зобовязань (договорів, завдання майнової шкоди тощо), або заборгованості у Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Техпроект" перед спільною діяльністю по договору № 493 - в матеріалах справі не міститься. За таких обставин, взаємозалік зустрічних однорідних вимог на підставі статті 601 Цивільного кодексу України між спільною діяльністю (оператором якої на сьогоднішній день є Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз") та Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Техпроект" - не може бути здійснено, оскільки такі вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як оператора спільної діяльності за договором № 493 до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Техпроект" не є зустрічними.

Судом встановлено, що загальний строк виконання сторонами програми робіт встановлено до 31 грудня 2019 року, тому 19 жовтня 2015 року та 01 січня 2016 року, коли першим відповідачем було заявлено вимоги про зарахування, строк виконання програми робіт ще не настав.

З аналізу програми робіт в рамках спільної діяльності по договору № 493, на яку зроблено посилання у спірному листі, слідує, що вона не передбачає внесення позивачем (Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Техпроект") будь-яких грошових коштів. Натомість, дана програма робіт передбачає здійснення та проведення робіт Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Техпроект" разом з Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" по оснащенню обєктів видобутку певними приладами, проведення водоізоляційних, науково-дослідних, інтенсифікаційних, геофізичних, ловильних робіт, загальною вартістю 88888000,00 грн. в період 2011 2019 роки. При цьому, згідно даної програми робіт, виконання частини робіт на загальну суму 23600000,00 грн. повинно здійснюватися спільно з Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Техпроект" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз".

За таких обставин суд встановив, що згідно програми робіт в рамках спільної діяльності по договору № 493, позивач (Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Техпроект") не має зобовязань перед іншими учасниками спільної діяльності (Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз") із внесення коштів. Зважаючи на вищевикладене, заявлені у спірному листі вимоги не є однорідними та не підлягають зарахуванню.

Сплата коштів, що є зобовязанням спільної діяльності перед позивачем на суму 47451375,06 грн., та виконання робіт, яке згідно програми має здійснити позивач до 2019 року спільно з Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" - є різними за господарським змістом зобовязаннями, тому не є однорідними та не можуть підлягати взаємозаліку згідно чинного законодавства.

Зважаючи на вищевикладені фактичні обставини, листи першого відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз") із заявами про взаємозалік від 01 січня 2016 року, та від 19 жовтня 2015 року не відповідають чинному законодавству, а саме - статті 601 Цивільного кодексу України та статті 203 Господарського кодексу України, оскільки зроблені з порушенням умов зустрічності вимог, однорідності вимог, настанні строку їх виконання. Тому, дані вимоги першого відповідача є необґрунтованими, неоднорідними, не є зустрічними, і не підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості спільної діяльності за договором № 493 перед позивачем.

В силу статті 174 Господарського кодексу України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

В силу статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За правовою природою припинення зобовязання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони. Якщо друга сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду і спір підлягає вирішенню по суті з урахуванням усіх матеріалів і обставин справи.

До такого висновку прийшов зокрема ВГС України при розгляді справи № 11/42 пн у власній постанові від 11 липня 2006 року.

Згідно статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною першою статті 207 Господарського кодексу України визначено, що господарське зобовязання, що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до статтей 202, 203 Господарського кодексу України зобовязання припиняється, зокрема зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Пунктом 5 статті 602 Цивільного кодексу України передбачено, що зарахування зустрічних вимог не допускається у випадках, встановлених договором або законом.

Зважаючи на те, що стаття 601 Цивільного кодексу України прямо передбачає неможливість припинення зобовязання зарахуванням, якщо вимоги не є зустрічними; якщо вимоги не є однорідними; або строк виконання яких не настав - суд приходить до висновку, що односторонній правочин, вчинений першим відповідачем із зарахування вимог, повинен бути визнаний недійсним як такий, що суперечить статті 601 Цивільного кодексу України.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги законними, належним чином обґрунтованими письмовими доказами по справі та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з першого відповідача як оператора спільної діяльності за договором № 493 заборгованості по сплаті трьох відсотків річних та інфляційних витрат, а також в частині солідарного стягнення з першого та другого відповідачів грошової суми в розмірі 6330,00 грн. та в частині визнання недійсними односторонніх угод, оформлених заявами першого відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог між ним та позивачем, від 19 жовтня 2015 року вих. № 493/19/10-1, та від 01 січня 2016 року вих. № 493/01/01-1.

В частині солідарного стягнення з першого та другого відповідачів грошової суми в розмірі сума в розмірі 3670,00 грн. провадження по справі підлягає припиненню за відсутністю предмету спору.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, пунктом 1-1, частини 1, статті 80, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Техпроект" (62300, Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул. Центральна, 1, ) заборгованість з виплати 3% річних та інфляційних витрат за період 01 жовтня 2015 року - 31 січня 2016 року у розмірі 1615751,96 грн. (один мільйон шістсот пятнадцять тисяч сімсот пятдесят одна грн. 96 коп.)

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19, ), а також з його поручителя - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕРПРОМІНВЕСТ" (62300, Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул. Лозівська, 96, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Техпроект" (62300, Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул. Центральна, 1, ) заборгованість у розмірі 6330,00 (шість тисяч триста тридцять) грн. 00 коп.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19, ), а також з його поручителя - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕРПРОМІНВЕСТ" (62300, Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул. Лозівська, 96, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Техпроект" (62300, Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул. Центральна, 1, ) 25614,28 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Визнати недійсними односторонні угоди, оформлені заявами Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 13-19, ) про зарахування зустрічних однорідних вимог між Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми "Техпроект" від 19 жовтня 2015 року вих. № 493/19/10-1 та від 01 січня 2016 року вих. № 493/01/01-1

В частині позовних вимог щодо стягнення солідарно з відповідачів 3670,00 грн. заборгованості провадження у справі припинити.

Повне рішення складено 01.04.2016 р.

Суддя ОСОБА_4