ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.04.2016 Справа № 907/127/16

Розглянувши матеріали

За позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Банку „ПриватБанк, м. Дніпропетровськ

До відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю „Хуст-Сільгосптехніка в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_3, м. Хуст

Про зобовязання вчинити певні дії, шляхом зобовязання ТОВ „Хуст-Сільгосптехніка в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_3 визнати грошові вимоги ПАТ КБ „Приватбанк з оплати заборгованості за Договором банківського обслуговування б/н від 13.03.2013р. у загальній сумі 30 477 грн. та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ „Хуст-Сільгосптехніка

Головуючий Суддя О. С. Йосипчук

За участю представників сторін:

від позивача не зявився

від відповідача не зявився

СУТЬ СПОРУ: Публічним акціонерним товариством ОСОБА_1 „Приватбанк, м. Дніпропетровськ заявлено позов до ТОВ „Хуст-Сільгосптехніка в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_3, м. Хуст про зобовязання товариства з обмеженою відповідальністю „Хуст-Сільгосптехніка в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_3 визнати грошові вимоги ПАТ КБ „Приватбанк з оплати заборгованості за Договором банківського обслуговування б/н від 13.03.2013р. у загальній сумі 30 477 грн. та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу ТОВ „Хуст-Сільгосптехніка

Представник позивача просить задоволити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи позовні вимоги викладеними в позовній заяві доводами та доданими до матеріалів справи документальними доказами, зокрема стверджує, що відповідач своєчасно не виконав умови договору банківського обслуговування Б/н від 13.03.2013р., який був укладений між сторонами на підставі заяви відповідача про відкриття поточного банківського рахунку, та не повернув у строк, вказаний у договорі кредит і відсотки за його використання, внаслідок чого утворився борг на загальну суму 30477 грн., з якої основний борг за кредитним договором складає суму 8000 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 9704 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 10757 грн. та заборгованість по комісії за користування кредитом 2016 грн.

У зв"язку з наведеним та внаслідок перебування відповідача в стані ліквідації просить суд зобов"язати ТОВ „Хуст-Сільгосптехніка в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_3 визнати грошові вимоги банку на спірну суму коштів та включити її до проміжного ліквідаційного балансу товариства, оскільки на звернення до відповідача з цією вимогою відповіді від нього не надійшло, тому зазначає, що є підстави вважати, що відповідач відмовився від визнання спірних сум грошових вимог банку.

Ухвала про порушення провадження у цій справі від 04.03.2016р. була надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення на вказану в позовній заяві позивачем адресу, яка відповідає адресі, зазначеній у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців, що доданий позивачем до позовних матеріалів, однак зазначена судова ухвала відповідачем не була отримана і повернута до господарського суду Закарпатської області.

Відповідно до ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в ЄДРЮОФОП. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідач на неодноразові виклики суду жодного разу не зявився в судове засідання для розгляду даної справи, незважаючи на те, що явка в судове засідання уповноважених представників обох сторін визнана судом обовязковою (ухвали суду у цій справі від 04.03.2016р., від 22.03.2016р.), а також не виконав вимог суду та не надав своїх пояснень по суті заявлених до нього вимог, з огляду на що цей спір вирішено в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Суд встановив:

Із матеріалів справи вбачається, що між Публічним акціонерним товариством комерційним банком „Приватбанк" (позивачем) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю „Хуст-Сільгосптехніка (відповідачем) був укладений договір банківського обслуговування без номеру, шляхом приєднання відповідача до „Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на відповідному сайті банку, на підставі підписаної та поданої відповідачем заяви про відкриття поточного рахунку та картки зі зразками підписів і відбитка печатки та у відповідності до ст.634 Цивільного кодексу України.

Згідно з означеним договором позивач відкрив відповідачу поточний рахунок: 7814, на якому, відповідно до договору, та при наявності вільних грошових коштів, банк здійснив обслуговування кредитного ліміту відповідача за рахунок власних коштів. Про операції на кредитному рахунку, банк повідомляв у спосіб, прописаний у договорі; - або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку між сторонами. Слід зауважити, що Порядок встановлення, змінення ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки, користування кредитним лімітом регламентується Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифів банку, розміщених у мережі Інтернет на сайті позивача, які разом з підписаною заявою відповідача про відкриття поточного рахунку в установі цього банку, складають вказаний вище договір банківського обслуговування.

Таким чином, надавши відповідачу 13.03.2013р. кредит у розмірі 8000 грн., позивач свої зобовязання за договором банківського обслуговування Б/н перед відповідачем виконав у повному обсязі, про що свідчить довідка банку про встановлення кредитних лімітів від 25.02.2016р.№08.7.0.0.0/40, що міститься в матеріалах справи.

Натомість, відповідач, взяті на себе зобовязання за цим кредитним договором не виконав в повному обсязі та не повернув отримані у кредит кошти у сумі 8000 грн. і не сплатив відсотки за користування коштами у сумі 9704 грн., що підтверджується матеріалами справи, зокрема наданою суду випискою банку з рахунку відповідача за період з 13.03.2013р. по 21.10.2015р. та поданим позивачем розрахунком заборгованості товариства по вказаному вище договору банківського обслуговування станом на 21.10.2015р. Внаслідок такої бездіяльності виник борг, який підлягає примусовому стягненню в силу наступного.

Наявність у відповідача зазначеної суми боргу перед позивачем підтверджується матеріалами справи, зокрема наданою суду випискою банку з рахунку відповідача за період з 13.03.2013р. по 21.10.2015р., поданим позивачем розрахунком заборгованості товариства по вказаному вище договору банківського обслуговування станом на 21.10.2015р., довідкою банку про встановлення кредитних лімітів від 25.02.2016р.№08.7.0.0.0/40 тощо.

Нормою ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із абзацом 1 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, в строк та в порядку, що встановлені договором.

Нормами ст. 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Окрім визнання грошових вимог по отриманих у кредит коштах, позивач просить визнати й грошові вимоги на суму 10757 грн. пені, нарахованої згідно з п.3.2.1.5.1 договору банківського обслуговування (Умов та правил надання банківських послуг) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення платежу, а також просить й грошові вимоги із заборгованості по комісії на суму 2016 грн., та включити ці грошові вимоги до проміжного ліквідаційного балансу товариства.

Заслухавши представника позивача та вивчивши наявні у справі матеріали суд встановив, що вимоги позивача щодо визнання товариством з обмеженою відповідальністю „Хуст-Сільгосптехніка грошових вимог по пені в розмірі 10757грн. та по комісії в розмірі 2016 грн., заявлено відповідно до п. п. 3.2.1.5.1 договору банківського обслуговування, у звязку з порушенням відповідачем взятих на себе зобовязань по цьому договору, зокрема, зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п. п. 3.2.1.2.2.2; 3.2.1.4.1; 3.2.1.4.2; 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 3.2.1.1.8; 3.2.1.2.2.3; 3.2.1.2.3.4 та винагороди, передбаченої п. п. 3.2.1.2.2; 3.2.1.4.4; 3.2.1.4.5; 3.2.1.4.6. і відповідно до п. п. 3.2.1.5.4. договору банківського обслуговування та не заперечується відповідачем (письмові пояснення відповідача суду не надані).

Згідно з ст. ст. 230 - 232 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому в договорі.

Згідно із ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, враховуючи те, що договором банківського обслуговування Б/н, зокрема п. п. 3.2.1.5.4. Умов та правил надання банківських послуг передбачено інший порядок нарахування неустойки, а саме нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобовязань, передбачених п. п. 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3, здійснюється протягом трьох років, з дня коли відповідне зобовязання мало бути виконано товариством, відповідачу було нараховано пеню в розмірі 10757 грн. з урахування зазначених умов договору банківського обслуговування.

Також, оскільки таке зобов'язання передбачене умовами кредитного договору, до якого відповідач приєднався, слід визнати підставною і вимогу позивача про стягнення з відповідача суми 2016 грн. комісійної винагороди за користування кредитом.

Отже, з огляду на наведене вище, суд вважає документально підтвердженими, обґрунтованими і не спростованими відповідачем вимоги позивача щодо наявності у відповідача зобов"язання перед позивачем за кредитним договором б/н на загальну суму 30477 грн., з якої основний борг за цим договором складає суму 8000 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 9704 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 10757грн. та заборгованість по комісії за користування кредитом 2016 грн.

Поряд з цим позивач зазначає, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис про те, що товариство з обмеженою відповідальністю „Хуст-Сільгосптехніка () перебуває у стані припинення з 11.03.2013р. та головою комісії з припинення товариства призначено ОСОБА_3, на підтвердження чого надав витяг з ЄДРЮОФОП.

Однак, у порушення вимог п. 3.2.2.7.1 та п. 3.2.2.7.2 Умов та правил надання банківських послуг відповідач не повідомив банк у письмовій формі протягом трьох днів про рішення засновників товариства щодо розпочатої процедури припинення товариства, не включив представника банку до складу ліквідаційної комісії для забезпечення майнових інтересів банку та не повідомив про порядок і строк заявлення кредиторських вимог до товариства.

У зв"язку з наведеним 29.10.2015р. ПАТ КБ „ПриватБанк надіслав відповідачу в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_3 заяву від 28.10.2015р. про визнання його кредиторських вимог по вказаному вище договору банківського обслуговування б/н на спірну суму 30477 грн., однак відповіді про результати розгляду вимог банку позивач не отримав, у зв"язку з чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права у відповідності до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Частиною 6 ст. 105 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Відповідно до ч. 8 ст. 111 Цивільного кодексу України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 112 Цивільного кодексу України визначено, що у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Отже, враховуючи наведені вище норми Цивільного кодексу України та беручи до уваги відсутність письмових доказів щодо розгляду кредиторських вимог позивача ОСОБА_4 комісією ТОВ „Хуст-Сільгосптехніка, що не спростовано відповідачем (письмового відзиву на надав), суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" до відповідача у цій справі підставними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 49 ГПК України, суд покладає на відповідача відшкодування на користь позивача понесених витрат по сплаті судового збору у розмірі 1378грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 64, 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Зобов"язати ТОВ „Хуст-Сільгосптехніка в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_3 (90400, м. Хуст, вул. Сливова, буд. 34, ) визнати грошові вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк „Приватбанк (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) з оплати заборгованості за Договором банківського обслуговування б/н від 13.03.2013р. у загальній сумі 30477 грн., з якої основний борг за кредитним договором складає суму 8000грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 9704 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 10757 грн. та по комісії за користування кредитом 2016 грн., та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю „Хуст-Сільгосптехніка (90400, м. Хуст, вул. Сливова, буд. 34, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.04.2016р.

Суддя Йосипчук О. С.