ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р.Справа № 916/4388/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бєляновського В.В.,

Суддів: Величко Т.А.

ОСОБА_1

секретарі - Альошиній Г.М.

за участю представників:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ

на рішення господарського суду Одеської області

від 13 січня 2016 року

у справі № 916/4388/15

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ

до Товариства з обмеженою відповідальністю „НТЦ „ЕКОТЕХНІКА

про внесення змін до п.5.4 договору поставки від 03.04.2015 № 1011-ДУ-УМТС

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю „ДТЕК „ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „НТЦ „ЕКОТЕХНІКА про внесення змін до п. 5.4 договору поставки № 1011-ДУ-УМТС від 03.04.2015р., укладеного між сторонами, в частині строків оплати за отриману продукцію, шляхом викладення його в наступній редакції:

„Розрахунки за поставлену постачальником продукцію по договору здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника до 28.02.2016р. від дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку й при умові надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 договору. ТОВ „НТЦ „ЕКОТЕХНІКА не визнало позов посилаючись на те, що фактичні дії позивача з приймання поставленої за договором поставки продукції свідчать про те, що проведення антитерористичної операції не вплинуло на наміри позивача щодо виконання договору, а тому відсутні підстави вважати, що проведення АТО є істотною зміною обставин, які змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, то вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13 січня 2016 року (суддя Шаратов Ю.А.) у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі з мотивів необґрунтованості позовних вимог.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ТОВ „ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Апеляційна скарга обґрунтована неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю викладених у рішенні висновків обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме: ст. 652 ЦК України та мотивована посиланнями на ті ж самі обставини, що викладені у позовній заяві.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги сторони заздалегідь були повідомлені належним чином, проте не скористалися наданим законом правом на участь своїх представників в засіданні суду. Незявлення представників сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними в справі матеріалами згідно з приписами ст. 101 ГПК України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 03.04.2015 року між ТОВ „ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ (покупець) та ТОВ „НТЦ „ЕКОТЕХНІКА (постачальник) було укладено договір поставки № 1011-ДУ-УМТС, згідно з п. 1.1 якого постачальник зобовязався поставити у власність покупця продукцію і/або обладнання виробничо-технічного призначення, код ГК, в асортименті, кількості, в строки, по ціні та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі та специфікаціях, які є невідємною частиною договору. Умовами п.п. 1.2, 5.1, 5.4, 8.3 договору визначено, що покупець зобовязується прийняти і оплатити поставлену в його власність продукцію відповідно до умов даного договору; загальна сума договору визначається загальною сумою всіх Специфікацій, які є невідємною частиною договору; розрахунки за поставлену постачальником продукцію по даному договору здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 робочих днів з 60 календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку і за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця; всі зміни та доповнення до договору можуть бути внесенні за згодою обох сторін та оформлюються додатковими угодами, які є невідємними частинами даного договору.

На виконання умов даного договору ТОВ „НТЦ „ЕКОТЕХНІКА за видатковою накладною № 31 від 02.06.2015р. поставило ТОВ „ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ продукцію на загальну суду 56 160 грн., що сторонами не заперечується.

Звертаючись до господарського суду з позовом у даній справі, позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що сталася істотна зміна обставин, що унеможливлює виконання договору поставки на умовах, які досягнуто сторонами при його укладенні, у звязку з чим на підставі ст. 652 ЦК України виникли підстави для внесення змін до даного договору в частині відстрочення оплати за отриману продукцію. На думку позивача такою обставиною є загострення соціальної та економічної ситуації, проведення антитерористичної операції та військових дій на сході України, що позбавило останнього можливості нормально здійснювати господарську діяльність і при цьому він не міг передбачити у майбутньому різкого погіршення ведення господарської діяльності в регіоні свого місцезнаходження, а тому в момент укладення договору виходив із того, що така зміна обставин не настане, подальше виконання договору, без відповідних змін порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки позивач та відповідач знаходяться в різних економічно соціальних умовах. Будь яких інших обставин в обґрунтування позовних вимог позивач не наводив.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України). Так, частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який втілюється в положеннях ст. 3 та ст. 627 ЦК України. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обовязки учасників.

Цивільне законодавство базується на принципі обовязкового виконання сторонами зобовязань за договором. За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

При цьому ч. 2 ст. 652 ЦК України передбачено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон повязує можливість розірвання чи зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Одночасно, згідно з ч. 4 ст. 652 ЦК України необхідними умовами для зміни договору у звязку з істотною зміною обставин за рішенням суду є наявність виняткових випадків, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Так, посилаючись на положення ст. 652 ЦК України, як на підставу для внесення змін до спірного договору, ТОВ „ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ вказувало те, що такою обставиною є загострення соціальної та економічної ситуації, проведення антитерористичної операції та військових дій на сході України, що позбавило останнього можливості нормально здійснювати господарську діяльність і при цьому він не міг передбачити у майбутньому різкого погіршення ведення господарської діяльності в регіоні свого місцезнаходження, а тому в момент укладення договору виходив із того, що така зміна обставин не настане, подальше виконання договору, без відповідних змін порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки позивач та відповідач знаходяться в різних економічно соціальних умовах.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що виходячи з положень ч. 2 ст. 652 ЦК України, для встановлення ускладнень у виконанні, достатніх для розірвання або зміни договору необхідним є одночасна наявність таких чотирьох умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. У відповідності до даної умови, події, що викликали ускладнення у виконанні договору, і які можна назвати "істотною зміною обставин" повинні мати місце або стати відомими сторонам (заінтересованій стороні) після укладення договору;

2) зміна обставин, яка зумовлена причинами, що заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагаються, тобто події, які викликають ускладнення, не могли стороною бути розумно прийняті до уваги;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала б при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Виходячи із змісту названої умови, випадки ускладнення у виконанні договору не можуть мати місця, якщо потерпіла сторона прийняла на себе ризик зміни обставин. При цьому, прийняття на себе ризику зміни обставин не обов'язково повинно бути прямо відображено у договорі, такий висновок може слідувати із самого характеру та змісту зобов'язання.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що доводи позивача зводяться передусім до обставин відсутності у нього грошових коштів через зміну соціальної та економічної ситуації в Україні, в тому числі, через невиконання контрагентами позивача своїх зобовязань (відсутність оплати отриманих ними від позивача продукції, товарів, роботи), наявність заборгованості Державного бюджету перед позивачем з компенсації виплат середнього заробітку працівникам призваним та мобілізованим на військову службу, які викликані проведенням антитерористичної операції та військовими діями на сході країни.

Так, пунктом 2.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 1 від 24.11.2014 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" розяснено, що зміна економічної ситуації та коливання курсу іноземної валюти стосовного національної валюти України є комерційними ризиками сторін договору та не можуть бути підставами для зміни чи розірвання договору, оскільки не є істотною зміною обставин у розумінні ч. 1 ст. 652 ЦК України.

Водночас, обставини, на які посилається позивач, мають загальний характер, є комерційними ризиками сторін та у повній мірі стосуються обох сторін договору, а тому не можуть бути віднесені до обставин, якими сторони керувалися при укладенні спірного договору і виходили, що вони не настануть, у зв'язку з якими виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а тому колегія суддів вважає, що наведене не є підставами для внесення змін до вказаного договору.

Також господарський суд першої інстанції, дослідивши всі обставини, на які посилався позивач в обґрунтування свого позову, не встановив наявність передбачених ч. 4 ст. 652 ЦК України виняткових випадків для зміни договору поставки за рішенням суду у звязку з істотною зміною обставин, а саме того, що розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції обґрунтовано та правомірно відмовив у задоволенні заявлених позовних вимог у зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи все вищевикладене та вимоги чинного законодавства в їх сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для скасування правильного рішення місцевого суду.

З огляду на приписи ст. 49 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 13 січня 2016 року у справі № 916/4388/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „ДТЕК ДОБРОПІЛЛЯВУГІЛЛЯ - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Величко Т.А.

ОСОБА_1