ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016р. Справа№ 914/413/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м.Львів

до відповідача ОСОБА_1 відділу міста Львова, м.Львів

про стягнення 18 121,50 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність № 46 від 05.10.2015р.);

від відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність № 90 від 06.01.2016р.)

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Львівським міським комунальним підприємством Львівтеплоенерго до відповідача ОСОБА_1 відділу міста Львова про стягнення 18 121,50 грн.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду.

Представник позивача подав додаткові пояснення щодо предмета спору, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому КЕВ міста Львова проти позову заперечує, у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи та заперечення представників позивача та відповідача, суд,-

встановив:

01.08.2014р. між ОСОБА_1 відділом міста Львова (надалі замовник) та Львівським міським комунальним підприємством Львівтеплоенерго (надалі виконавець) укладено договір №0108/1 на технічне обслуговування ЦТП по вул.Стрийська, 53, Стрийська, 59, Стрийська, 69 бойлерної по вул.Гашека, 17 в міжопалювальний період.

Відповідно до п.2.1. договору вартість технічного обслуговування обєктів визначається кошторисом, і є невідємною частиною даного договору і на день укладення договору складає 3 624,30 грн. на місяць в між опалювальний сезон.

Згідно п.1.2. договору обслуговування включає в себе повний комплекс робіт, регламентованих інструкцією з експлуатації обладнання, правилами технічної експлуатації та правилами техніки безпеки.

Пунктом 2.4. договору передбачено, що усі розрахунки по цьому договору проводяться щомісячно на підставі акту прийому-здавання до 5-го числа місяця, наступного за звітним. При відсутності оплати у вказаний термін виконавець, повідомивши замовника, протягом пяти днів припиняє обслуговування.

Згідно із п.2.5. договору у випадку відсутності протягом пятнадцяти днів з моменту отримання актів приймання-передачі, від замовника вмотивованої відмови від підписання актів приймання-здавання виконаних робіт, дані акти вважаються прийнятими та такими, які підлягають до оплати.

Відповідно до п.3.2.3. замовник зобовязаний приймати виконані роботи та проводити оплату за них згідно актів виконаних робіт.

Як стверджує позивач, він належним чином виконав умови договору №0108/1 від 01.08.2014р., виконавши роботи, передбачені п.1.1. договору, однак відповідач свої договірні зобовязання по оплаті виконаних робіт не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 18 121,50 грн.

Таким чином, позивач звернувся до господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача заборгованість за виконані роботи в розмірі 18 121,50 грн.

Відповідач проти позову заперечив, подавши відзив на позовну заяву. Зокрема у відзиві КЕВ міста Львова зазначає, що кошторис витрат, який є невідємною частиною договору, погоджений і підписаний в односторонньому порядку ЛМКП «Львівтеплоенерго». В кошторисі не визначено перелік робіт по обслуговуванню. Також в п.2.3. кошторису відсутня розшифровка найменування витрат.

Крім того відповідач зазначає, що оскільки в матеріалах справи відсутній такий додаток договору, як акт приймання-передачі обладнання обєктів, то неможливо встановити які саме обєкти обслуговувались ЛМКП «Львівтеплоенерго» і за які саме обєкти виставлена заборгованість в позовній заяві.

Також відповідач зазначає, що в актах надання послуг позивач вказує «технічне обслуговування ЦТП і бойлерної», а кошторис розроблений на технічне обслуговування лише бойлерної по вул.Гашека, 17.

Виходячи з наведеного, відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а у задоволенні позову слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи та заперечення представників сторін, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.08.2014р. між сторонами укладено договір №0108/1 на технічне обслуговування ЦТП по вул.Стрийська, 53, Стрийська, 59, Стрийська, 69 бойлерної по вул.Гашека, 17 в міжопалювальний сезон.

Факт виконання позивачем своїх обовязків за вказаним договором підтверджується наступними актами надання послуг: №609 від 31.05.2015р. на суму 3 624,30 грн., №735 від 30.06.2015р. на суму 3 624,30 грн., №903 від 31.07.2015р. на суму 3 624,30 грн., №1013 від 31.08.2015р. на суму 3 624,30 грн. та №1232 від 30.09.2015р. на суму 3 624,30 грн. Отже відповідно до вказаних актів позивачем виконано роботи на загальну суму 18 121,50 грн.

Слід зазначити, що вищезазначені акти не підписані зі сторони відповідача. Однак в матеріалах справи містяться докази отримання вказаних актів відповідачем.

Статтею 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Як зазначалось вище згідно із п.2.5. договору у випадку відсутності протягом пятнадцяти днів з моменту отримання актів приймання-передачі, від замовника вмотивованої відмови від підписання актів приймання-здавання виконаних робіт, дані акти вважаються прийнятими та такими, які підлягають до оплати.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач надавав позивачу мотивовану відмову від підписання актів. А отже, суд дійшов висновку, що роботи відповідно до вищезазначених актів на загальну суму 18 121,50 грн. були виконані позивачем та прийняті відповідачем. Докази сплати відповідачем вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Інші заперечення відповідача спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 18 121,50 грн. є обґрунтована, підтверджена матеріалами справи, не спростована відповідачем та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата позивачем судового збору підтверджується платіжним дорученням №1567 від 03.02.2016р. на суму 1 378,00 грн., які відповідно до норм ст.49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85, 115, 116, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 відділу міста Львова (79007, м.Львів, вул.Батуринська, буд. 2, ) на користь Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго (79040, м.Львів, вул.Д.Апостола, буд. 1, ) заборгованість в розмірі 18 121,50 грн. та судовий збір в розмірі 1 378,00 грн.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 11.04.2016р.

Суддя Петрашко М.М.