ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.03.2016 Справа № 905/3198/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Гринько С.Ю., при секретарі судового засідання Предко А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бласс», м. Дніпропетровськ

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Бад-Алтай», м. Донецьк

про стягнення 166131,66 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бад-Алтай», м. Донецьк

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Бласс», м. Дніпропетровськ

про визнання недійсним договору поставки № 01-08/2015 від 11.08.2015 р.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 довіреність № б/н від 09.12.2015 р., ОСОБА_2 директор;

від відповідача Гурєва довіреність № б/н від 21.01.2016 р.

СУТЬ СПОРУ:

23.11.2015 р. позивач звернувся до господарського суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в розмірі 166131,66 грн., з яких: 157571,23 грн. основна заборгованість, 8015,21 грн. пеня, 545,22 грн. 3% річних.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на невиконання відповідачем грошового зобовязання за договором № 01-08/2015 від 11.08.2015 р. за поставлену продукцію відповідно видаткових накладних. За несвоєчасне виконання грошового зобовязання нарахована пеня у відповідності з вимогами п.6.2 договору, річні проценти відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України.

10.12.2015 р. позивач надав суду заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов, шляхом накладання арешту на грошові кошти, які знаходяться на відкритих рахунках відповідача в межах заявленої суми.

Підставою заявленого позивач вважає те, що відповідач знаходиться на окупованої території і в будь-який час може закрити всі свої банківські рахунки на території України та припинити господарську діяльність.

Суд у задоволенні заяви відмовив, у звязку з тим, що позивач не довів суду про неможливість виконання рішення господарського суду в разі задоволення позову і можливості ускладнення виконання рішення, про що виніс ухвалу від 10.12.2015р. (л. сп. 59).

21.01.2016 р. відповідач надав відзив, в якому проти позову заперечує з огляду на те, що довіреність № 302 від 27.08.2015 р., яка видана представнику відповідача, для отримання товару, була підписана головним бухгалтером ОСОБА_3, однак починаючи с 01.10.2004 р. обовязки головного бухгалтеру виконує ОСОБА_4

21.01.2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Бад-Алтай» надіслало зустрічний позов в якому вважає, що позивач за первісним позовом навмисно ввів іншу сторону договору в оману щодо обставин, які мають істотне значення, так як договір поставки укладений з боку покупця (ТОВ «Бад-Алтай») директором ОСОБА_1 є одночасно одним із засновників ТОВ «Бласс», а тому на підставі ст. 230 Цивільного кодексу України просить договір визнати недійсним. Зустрічний позов прийнятий судом до спільного розгляду з первісним.

29.01.2016 р. в судовому засіданні відповідач за зустрічним позовом (ТОВ «Бласс»), надав відзив, в якому не погоджується з вимогами, вважаючи їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню за наступним: 1) Між сторонами укладений договір поставки, за яким сторони дійшли усіх істотних умов, про що свідчать підписи керівників двох підприємств під умовами договору та скріплені печатками, з цього моменту він вважається укладеним. 2) Стосовно тверджень заявника щодо змін керівництва пояснює, що 22.08.2015р. у ТОВ Бад-Алтай відбулася заміна керівника підприємства, замість директора ОСОБА_1 директором призначено ОСОБА_5, але цей факт до предмету зустрічного позову не відноситься, оскільки поставки товару відбувалися на протязі терміну коли вже діяв новий директор підприємства. 3) Щодо оформлення довіреності від 27.08.2015 року, вона підписана керівником підприємства ОСОБА_5 і скріплена печаткою підприємства. 4) При оформленні договору та здійсненні поставки продавцем були оформленні дві податкові накладні, відповідно яких позивач за зустрічним позовом відніс суму ПДВ в розмірі 26261,87 грн. до податкового кредиту у серпні 2015 року, про що свідчить запит Державної фіскальної служби України Державної податкової інспекції у Калінінському районі міста Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області № 1085/10/05-63-15-101 від 22.09.2015 р. 5) Як доказ наявності у нього зазначеного в договорі товару надано суду митну декларацію, видаткові накладні та договір про надання транспортних послуг, які підтверджують отримання зазначеного в накладних товару та передачу його представнику ТОВ Бад-Алтай. 6) Щодо посилання ТОВ Бад-Алтай на п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2011 року, вважає їх безпідставними, оскільки зазначений пункт вимагає зясування наявності фактичних обставин, з якими закон повязує таких правочинів недійсним на момент їх вчинення (укладання) і настання відповідних наслідків, але ТОВ Бад-Алтай в своїй зустрічній позовній заяві не зазначив, в чому конкретно полягає невідповідність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

В судовому засіданні 29.01.2016 р. відповідач за первісним позовом надав клопотання про призначення судової почеркознавчої та судової технічної експертизи. Підставою для заявлених вимог є той факт, що товар за вказаними документами: договір № 01-08/2015 від 11.08.2015року, видаткові накладні, довіреність, товарно-транспортні накладні не підписувалися представниками ТОВ Бад-Алтай. Необхідність встановлення факту підробки вказаних документів є причиною даного клопотання. Для проведення експертизи просить витребувати у ТОВ Бласс оригінали вищезазначених документів. Для вирішення експертом поставити наступні питання:

· Чи відповідає дата укладення видаткової накладної № 6 від 27 серпня 2015 року істинному віку документу?

· Чи відповідає дата укладення видаткової накладної № 6 від 27 серпня 2015 року істинному віку документу?

· Чи відповідає дата укладення товарно-транспортної накладної № Р6 від 27 серпня 2015 року істинному віку документу?

· Чи відповідає дата укладення видаткової накладної № Р7 від 27 серпня 2015 року істинному віку документу?

· Чи відповідає дата укладення довіреності № 302 від 27 серпня 2015 року істинному віку документу?

Клопотання позивача за зустрічним позовом про проведення судової експертизи документам щодо їх істинному віку відхилено за безпідставністю, виходячи з того, що правову оцінку як договору, так як іншим документам надає суд, а не експерт, а поставлені питання експерту не мають значення для правильного вирішення спорів (як первісного, так і зустрічного).

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд приймає до уваги і той факт, що окрім своїх заперечень, які викладені у відзиву на позов ТОВ «Бласс» та зустрічному позові, інших документів відповідачем ТОВ «Бад-Алтай» в обґрунтування своїх вимог не надав.

02.02.2016 р. провадження по справі було зупинено, а матеріали справи надіслані до Оболонського районного управління ГУМВД України м. Києва (м. Київ 04201, вул. Маліновського, 2А) для опитування всіх осіб, причасних до виконання договору поставки № 01-08/2015 від 11.08.2015 р. та встановлення факту отримання за ним товарно-матеріальних цінностей за видатковими накладними №6, №7 від 27.08.2015 р. ОСОБА_6, який працював завідуючим складом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бад-Алтай» (місцезнаходження якого вказано: 04201, м. Київ, пр. Маршала Рокоссовського, буд.8Б).

13.03.2016 р. після опитування та складання протоколів Оболонським районним управлінням ГУ МВД України м. Києва, на виконання ухвали господарського суду Донецької області від 02.02.2016 р. надіслано до суду процесуальні документи для поновлення провадження. Провадження по справі поновлено 15.03.2016 р.

Перевіряючи надані позивачем документи до позовної заяви, якими він обґрунтовує позовні вимоги, клопотання сторін, заслухавши пояснення представників сторін, встановивши фактичні обставини та їх повноту, надавши юридичну оцінку цим обставинам, суд -

ВСТАНОВИВ:

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача суми заборгованості за отриманий ним по договору поставки № 01-08/2015 від 11.08.2015 р. товар, а також нараховані річні, пеня за несвоєчасне виконання грошового зобовязання.

Предметом зустрічного позову є визнання договору 01-08/2015 від 11.08.2015 р. недійсним.

Підставою для заявлення зустрічного позову є те, що поставки за вказаним договором не проводились, а копії документів, що надані первісним позивачем не підтверджують того, що товар було передано уповноваженим особам ТОВ «Бад-Алтай», тому вважає, що оспорюваний договір був укладений з метою неправомірного заволодіння майном ТОВ «Бад-Алтай», та навмисного введення в оману.

Так як підстави, з яких виходять сторони є спільними (договір 01-08/2015 від 11.08.2015 р.), суд розглядає позови спільно один з одним.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

При дослідженні тексту договору, на якій посилаються сторони як на підставу своїх вимог, господарським судом встановлено, що за підписаним керівниками підприємств та скріпленим печатками договором поставки № 01-08/2015 від 11.08.2015 р., постачальник (позивач) поставляє, а покупець (відповідач) приймає і оплачує на умовах договору товар за ціною та в асортименті, що вказані в специфікації до договору (п.1.1).

Пунктом 1.3 визначено, що сума договору відповідає сумам вартості товару, що поставляється покупцеві за всіма накладними за цим договором.

Поставка товару здійснюється зі складу постачальника, відповідно до попереднього замовлення покупця, протягом 5 календарних днів з дати отримання замовлення постачальником. Замовлення подається покупцем за допомогою електронних засобів звязку і має містити інформацію щодо асортименту та кількості товару (п. 2.1).

Поставка здійснюється на склад покупця, транспортним засобом і за власний рахунок постачальника, на умовах СПТ м. Київ, пров. Куренівський, буд. 17-А (згідно інкотермс 2010).

Якість товару має відповідати вимогам законодавства України, і дути підтверджена відповідними санітарно-гігієнічними висновками, або, якщо товар підлягає сертифікації відповідним сертифікатом (п. 3.1).

Оплата здійснюється в національній валюті України, шляхом сплати грошових коштів на банківський рахунок постачальника (п. 5.1).

Оплата за кожною накладною здійснюється шляхом відстрочення платежу на умовах, зазначених в специфікації (п. 5.2)

Враховуючи, що договір має всі істотні умови для даного виду, він вважається судом укладеним.

За своїм змістом та правовою природою договір № 01-08/2015 від 11.08.2015 р., на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Відповідно специфікації (додаток №1 до договору) від 11.08.2015 р. постачальник (позивач) повинен був поставити відповідачу наступні товари: летюча ластівка фрукт. (лимон) фіточай для схуднення ф/п № 20 по 3 г. в кількості 178 шт., летюча ластівка фрукт. (яблуко) фіто чай для схуднення ф/п № 20 по 3 г. в кількості 180 шт., летюча ластівка екстра фіто чай для схуднення ф/п № 20 по 3 г. в кількості 237 шт., лютеїн комплекс таб. № 30 по 500 мг. в кількості 299 шт. на загальну суму 90323,23 грн. (з ПДВ), оплата за цією специфікацією здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту передачі товару.

Постачальник (позивач) за накладною № 7 від 27.08.2015 р. передав представнику відповідача, який діяв від імені ТОВ «Бад-Алтай» за довіреністю № 302 від 27.08.2015 р. товар, найменування якого вказана у специфікації, та накладній на загальну суму 90323,23 грн. (з ПДВ). В тексті накладній є посилання на номер договору та на замовлення покупця № 29 від 13.08.2015 р., а в довіреності на вид атові накладні №6 та № 7 від 27.08.2015 р.

Відповідно специфікації (додаток №2 до договору) від 11.08.2015 р. постачальник (позивач) повинен був поставити відповідачу наступні товари: РК олія льону капс. 300 мг. № 120 в кількості 900 шт., РК олія розторопші капс. 300 мг. № 200 в кількості 2160 шт. на загальну суму 67248,00 грн. (з ПДВ), оплата за цією специфікацією здійснюється протягом 60 календарних днів з моменту передачі товару.

Постачальник (позивач) за накладною № 6 від 27.08.2015 р. передав представнику відповідача, який діяв від імені ТОВ «Бад-Алтай» за довіреністю № 302 від 27.08.2015 р. товар, найменування якого вказана у специфікації, та накладній на загальну суму 67248,00 грн. (з ПДВ). В тексті накладній є посилання на номер договору та на замовлення покупця № 28 від 13.08.2015 р., а в довіреності на вид атові накладні №6 та № 7 від 27.08.2015 р.

Обставини, на які посилається позивач за зустрічним позовом (відповідач), а саме те, що поставки за вказаним договором не проводились, а копії документів, що надані первісним позивачем не підтверджують того, що товар було передано уповноваженим особам ТОВ «Бад-Алтай», тому вважає, що оспорюваний договір був укладений з метою неправомірного заволодіння майном ТОВ «Бад-Алтай», не є обґрунтованими, та відхиляються судом, у звязку із наступним.

Згідно з опитуванням та складеними протоколами слідчим Оболонського районного управління ГУ МВД України м. Києва, надав свої пояснення ОСОБА_6 завідуючий складом ТОВ «Бад-Алтай» - відповідальна особа, згідно довіреності № 302 від 27.08.2015 р. на отримання товару від позивача, в якому він зазначає, що він отримав товар від постачальника (ТОВ «Бласс») за адресою: м. Київ, пр-т. Маршала Рокосовського, буд. 8б, після чого прийняв товар згідно видаткових накладних, поставив свій підпис та передав вказані накладні в бухгалтерію. Зазначав, що кількість отриманого товару відповідає документам, оглянувши товарно-транспортні накладні № Р7, № Р6 від 27.08.2015 р., видаткові накладні № 6, № 7 від 27.08.2015 р., довіреність №302 від 27.08.2015 р. пояснив, що вказані документи дійсно їм підписані та підтвердив факт отримання товару, дані зазначені в документах відповідають дійсності.

Згідно вищенаведеного, господарський суд встановив факт отримання відповідачем продукції, зазначеної у специфікаціях № б/н (додатках № 1, №2 до договору), без будь-яких зауважень, а тому повинен був виконати зобовязання по оплаті, строки яких визначені в специфікаціях, а саме за специфікацією № 1 (додаток № 1 до договору) оплата здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту передачі товару покупцеві, за специфікацією № 2 (додаток № 2 до договору) оплата здійснюється протягом 60 календарних днів з моменту передачі товару покупцеві.

Оскільки доведені факти поставки і неналежне виконання зобовязання по сплаті отриманого товару, господарський суд задовольняє вимогу в частині стягнення вартості прийнятого товару в сумі 157571,23 грн.

З урахуванням приписів статті 549 ЦК України, частини другої статті 625 цього кодексу та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Доведено, що відповідачем не були виконанні належним чином зобовязання щодо оплати товару, і це стало підставою для застосування господарських санкцій у вигляді застосування ст. 625 Цивільного кодексу України щодо стягнення 545,22 грн. 3% річних, а також відповідно до п. 6.2 договору пеню в розмірі 8015,21 грн.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Вирішуючи вимогу щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 8015,21 грн., розрахунок якої здійснений відповідно до виникнення кількох боргових зобов'язань, тобто по кожному з них, господарський суд виходить з наступного.

При нарахуванні пені застосовуються строки позовної давності згідно діючого законодавства (п.3 ст.267 Цивільного кодексу України) на дату кінця розрахункового періоду за заявою відповідача.

Вимоги ст. 232 ГК України, за якою нарахування штрафних санкцій за прострочку виконання зобовязань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців з дня, коли зобовязання повинно було бути виконано (на дату кінця розрахункового періоду).

При стягненні пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання застосовується правова норма Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», якою врегульовано обмеження строку нарахування пені і розміру, який не повинен перевищувати подвійну облікову ставку НБУ від суми боргу і шестимісячний строк.

Суд, перевіривши правильність розрахунку пені, визнає його вірним, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 8015,21 грн. підлягають задоволенню, як обґрунтовані.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання зобовязання. Таке нарахування є не зобовязанням кредитора, а його законним правом.

Позивач скористувався своїм правом і вимагає з винної сторони у простроченні грошового зобовязання сплати 3% річних в сумі 545,22 грн.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, господарський суд, провівши власний розрахунок, задовольняє вимоги позивача в частині стягнення інфляційних витрат за весь період прострочення.

Приймаючи до уваги, що з вини відповідача виник цей спір, на нього покладаються витрати по сплаті судового збору в розмірі, сплаченому позивачем.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82, 81-1, 85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бласс» про стягнення 166131,66грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бад-Алтай» в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бад-Алтай» (, 83003, Донецька область, м. Донецьк, пр. Ілліча, буд. 91) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бласс» (, Дніпропетровська область, 49040, м.Дніпропетровськ, вул. Панікахи, буд. 2) заборгованість в сумі 157571,23 грн., пеню в сумі 8015,21 грн., 3%річних в сумі 545,22 грн., судові витрати у розмірі 2491,97 грн.

Відмовити у зустрічному позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Бад-Алтай» м.Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бласс» м.Дніпропетровськ про визнання недійсним договору поставки № 01-08/2015 від 11.08.2015 р. за недоведеністю підстав.

Суддя С.Ю. Гринько