КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2016 р. Справа№ 910/22548/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Рябухи В.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Ліповуз Д.І. - дов. № 01/340-49 від 04.01.2016 року

від відповідача Пономаренко Д.О. - дов. № 41/01-225 від 01.03.2016 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні

за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю

Страхова компанія «Альфа-Гарант»

на рішення господарського суду міста Києва

від 05.10.2015 року (суддя Балац С.В.)

у справі № 910/22548/15

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю

страхова компанія «Альфа-Гарант»

(далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант»)

до Державного підприємства «Національна енергетична

компанія «Укренерго» (далі - ДП «НЕК «Укренерго»)

про стягнення 4 544,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 05.10.2015 року у справі № 910/22548/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із згаданим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 910/22548/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді: Скрипка І.М., Самсін Р.І.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2015 року, в зв'язку з перебуванням судді Скрипки І.М. на навчанні з підвищення кваліфікації та перебуванням судді Самсіна Р.І. у відпустці, змінено склад суду та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді: Гончаров С.А., Власов Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2015 року апеляційну скаргу ТДВ СК "Альфа-Гарант" прийнято до провадження у визначеному складі суду, розгляд справи призначено на 09.12.2015 р.

09.12.2015 р. судове засідання у справі №910/22548/15 не відбулось у зв'язку з перебуванням головуючого судді Шаптали Є.Ю. на лікарняному.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 р., в зв'язку з поверненням з навчання з підвищення кваліфікації судді Скрипки І.М., яка входить до постійного складу судової колегії, змінено склад суду та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді: Гончаров С.А., Скрипка І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 р. апеляційну скаргу ТДВ СК "Альфа-Гарант" прийнято до провадження у визначеному складі суду, розгляд справи призначено на 02.02.2016 р.

На підставі розпорядження Керівника апарату від 02.02.2016 р. №09-52/71/16 в зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Шаптали Є.Ю. у відпустці проведено повторний автоматизований розподіл справи № 910/22548/15, за наслідками якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.02.2016 року апеляційну скаргу ТДВ СК "Альфа-Гарант" прийнято до провадження у визначеному складі суду, розгляд справи призначено на 01.03.2016 року.

У зв'язку з перебуванням судді Коршун Н.М. на лікарняному, а судді Алданової С.О. у семінарі, 01.03.2016 р. системою автоматичного розподілу проведено заміну суддів Коршун Н.М. та Алданової С.О. й згідно протоколу автоматичної зміни складу суду визначено колегію суддів в складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Зубець Л.П., Рябуха В.І.

На підставі ч. 1 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

У разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений ст.102 ГПК строк розгляду апеляційної скарги (п. 9-2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 р. "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України").

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 року по справі № 910/22548/15 оголошено перерву до 05.04.2016 року.

В судове засідання з'явилися представники сторін, представник позивача (апелянта) доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, оскаржене рішення за наведених у скарзі підстав скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Представник відповідача доводи скарги заперечив, просив не брати їх до уваги, відтак оскаржене рішення суду як законне та обґрунтоване залишити без змін.

На підставі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

На підставі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до ДП «НЕК «Укренерго» про стягнення страхового відшкодування в сумі 4.544,87 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що виплативши страхове відшкодування власнику пошкодженого в ДТП автомобіля, позивач в силу приписів ст.ст.. 9, 12, 22, 35-37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» та ст.ст. 22, 993, 1166, 1191 ЦК України в межах фактичних затрат отримав право зворотної вимоги суми недостатньої до повної компенсації матеріального збитку з відповідальної особи, якою є відповідач, оскільки особа, винна у вчиненні ДТП на момент ДТП працювала на посаді водія в ДП «НЕК «Укренерго» та використовувала автомобіль НОМЕР_1 для виконання своїх трудових обов'язків тощо.

Відповідач у відзиві на позов зазначав, що сума страхового відшкодування, яка має бути сплачена в порядку регресу, складає 14 333,91 грн., саме ця сума й була сплачена страховиком винної особи. Таким чином, розмір застрахованої майнової відповідальності відповідача покриває шкоду, заподіяну автомобілю НОМЕР_2, право звернення з регресною вимогою позивач вже використав, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку щодо необґрунтованості позовних вимог, відтак прийняв рішення про відмову в задоволенні позову.

Так, відмовляючи в позові, місцевий суд встановив, що 30.11.2012 року о 06.35 год. на регульованому перехресті вул. Хорольської - вул. Двінської в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого позивачем автомобіля «Вольксваген» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, який рухався по головній дорозі, та застрахованого Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «Енергорезерв» (далі -ПАТ «СК «Енергорезерв») транспортного засобу «FIAT DOBLO» д/н НОМЕР_4 під керуванням гр. ОСОБА_5, що рухався по другорядній дорозі (страховий поліс серії АВ/8320128 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Оскільки ПАТ СК «Енергорезерв» сплачено на користь позивача страхове відшкодування на загальну суму 14 333, 91 грн., відтак в повному обсязі виконано зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АВ/8320128), за відсутності різниці між фактичним розміром завданої застрахованому автомобілю шкоди та сплаченою ПАТ "СК "Енергорезерв" на користь позивача страховою виплатою, посилання позивача на приписи ст. 1194 ЦК України судом відхилено.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, як встановлено матеріалами справи, ТДВ СК «Альфа-Гарант», як страховиком (далі - позивачем) та гр. ОСОБА_6 (далі - страхувальником) 17.07.2012 року укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06-R1/01-043-02054 (далі - Договір добровільного страхування), за умовами якого позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортного засобу "VOLKSWAGEN РASSAT" із державним знаком НОМЕР_2 (далі - застрахований автомобіль).

Згідно довідки ДАІ від 30.11.2012 року, цього дня на регульованому перехресті вул. Хорольської - вул. Двінської в м. Києві відбулася ДТП за участю застрахованого позивачем автомобіля та транспортного засобу "FIAT DOBLO" із державним знаком НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_5, в результаті якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження.

Відповідно до страхових актів № СТ/12/0693 від 17.12.2012 року, № СТ/12/0693/1 від 25.01.2013 року, а також звітів № 1305 від 12.12.2012 року та № 1426 від 22.01.2013 року, ДТП визнано позивачем страховим випадком і на виконання Договору страхування на підставі видаткових касових ордерів № 388 від 18.12.2012 року та № 20 від 28.01.2013 року здійснено виплату суми страхового відшкодування в розмірі 15 294,78 грн., 3 584,00 грн. позивачем зараховано в рахунок сплати чергових страхових платежів за договором добровільного страхування.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України).Аналогічні положення містять й приписи ст. 27 Закону України «Про страхування».

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Таким чином, виходячи з системного аналізу вищезазначених норм закону, до позивача в межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за регресними вимогами.

На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «FIAT DOBLO» застрахована у ПАТ СК «Енергорезерв» згідно полісу АВ № 8320128, що підтверджується копією згаданого поліса з лімітом відповідальності за заподіяну майну третіх осіб шкоду в розмірі 50 000,00 грн. та франшизою в сумі 0,00 грн.

Якщо цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, останній стає відповідальною особою, адже внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за завдану застрахованою ним особою шкоду. Він бере на себе всю відповідальність за свого страхувальника за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоди, оскільки застрахував такий страховий ризик, як відповідальність за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоду.

З огляду на наведене, саме винна особа (або особа, відповідальна за збиток), повинна компенсувати сплачене страхове відшкодування новому кредитору (в даному випадку позивачу).

Як вбачається зі звіту № 1305 від 12.12.2012 року вартість завданого власнику застрахованого автомобіля матеріального збитку становить 13 207,30 грн., згідно звіту № 1426 від 22.01.2013 року вартість завданого власнику застрахованого автомобіля матеріального збитку становить 1 126,61 грн.

В матеріалах справи наявні докази сплати ПАТ СК «Енергорезерв» страхового відшкодування, а на регресну вимогу ТДВ СК «Альфа-Гарант» до ПАТ СК «Енергорезерв» щодо сплати 18 878, 78 грн. одержано відповідь, згідно якої останній підтверджує сплату страхового відшкодування в розмірі 14 333,91 грн., копії платіжних доручень № 220 від 30.05.2013 року та № 196 від 03.06.2013 року підтверджують факт сплати саме цього страхового відшкодування.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженими певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на наведені положення чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ПАТ СК "Енергорезерв" в повному обсязі виконало зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно Полісу №АВ/8320128 та здійснило виплату суми страхового відшкодування позивачу після ДТП 30.11.2012 року, різниця між фактичним розміром шкоди, завданої застрахованому позивачем автомобілю і сплаченою ПАТ СК "Енергорезерв" на його користь страховою виплатою відсутня тощо.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 05.10.2015 року у справі № 910/22548/15 - без змін.

Матеріали справи № 910/22548/15 повернути за належністю до господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді В.І. Рябуха

Л.П. Зубець