ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"04" квітня 2016 р. Справа № 911/594/16

за позовом дочірнього підприємства Київське обласне дорожнє управління відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 сільської ради, с. Світильня Броварського району,

про стягнення 68 907,30 грн.

Суддя О.В. Конюх

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, уповноважена, довіреність № 249«д» від 31.12.2015;

від відповідача: не зявились;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - дочірнє підприємство Київське обласне дорожнє управління відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України звернулось до господарського суду Київської області з позовом № 09/134 від 18.02.2016 до відповідача - ОСОБА_1 сільської ради Броварського району Київської області, в якому просить суд стягнути з відповідача 68907,30 грн. та покласти на відповідача судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договорами підряду № 22/6 від 26.12.2014, № 23/6 від 26.12.2014. Так, позивач зазначає, що ним було виконано обумовлені договорами роботи та передано їх відповідачу, проте відповідач в порушення умов договорів прийняті роботи не оплатив, у звязку із чим позивач просить стягнути суму основного боргу 47100,00 грн. та нараховані згідно ст. 625 ЦК України у звязку із простроченням грошового зобовязання інфляційні втрати в сумі 20 394,30 грн. та 3% річних в сумі 1 413,00 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.02.2016 порушено провадження у справі № 911/594/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 14.03.2016р..

В судове засідання 14.03.2016р. представник позивача не зявився, подав клопотання про відкладення розгляду справи від 11.03.2016р. № 09/176, мотивоване участю представника в іншому судовому засіданні в господарському суді міста Києва. До судового засідання зявився ОСОБА_1 сільський голова, та пояснив, що основний борг за договорами існує, однак не сплачений не з вини відповідача, а в результаті повернення відповідної субвенції до управління ДКСУ у Київській області у звязку із закінченням 2014 фінансового року за правилами казначейського обслуговування.

Ухвалою від 14.03.201р.6 розгляд справи відкладено на 04.04.2016р.

В судовому засіданні 04.04.201р.6 представник позивача надав свої пояснення. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату та час проведення судового засідання був повідомлений судом належним чином особисто під розпис.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Госпоадрського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, що матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, справа розглянута за наявними матеріалами відповідно до права суду, наданого йому ст. 75 ГПК України.

Розглянувши позов дочірнього підприємства Київське обласне дорожнє управління відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, м. Київ (далі по тексту - ДП «Київський облдорупр»), до відповідача - ОСОБА_1 сільської ради Броварського району Київської області, с. Світильня Броварського району (далі по тексту - ОСОБА_1 сільрада), всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

26.12.2014р. між філією «Броварське райДУ» ДП «Київський облдорупр» (підрядник) та ОСОБА_1 сільрадою (замовник) було укладено договір підряду № 22/6 (договір № 1).

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. договору замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання робіт по поточному ремонту автодороги по вулиці Щорса в с. Світильня, Броварського району, Київської області.

Склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання підряднику за цим договором, визначені проектною документацією, яка є невідємною частиною договору (п. 1.3. договору).

Підрядник розпочинає виконання робіт в грудні 2014 року та завершує їх до 31.12.2014р. (п. 2.1. договору).

Договірна ціна складає 20200,00 грн. з ПДВ (п. 3.1. договору).

Відповідно до п.п. 11.1., 11.2. договору розрахунки за виконані роботи здійснюються з урахуванням положень загальних умов проміжними платежами в міру виконання робіт на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт (за формою КБ-2в) та на підставі довідки про вартість виконаних робіт (за формою КБ-3). Підрядник визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, та готує відповідні документи і подає їх для підписання замовнику. Замовник зобовязаний підписати подані підрядником документи, що підтверджують виконання робіт, або письмово обґрунтувати причини відмови від їх підписання протягом 3 днів з дня одержання. Оплата виконаних робіт здійснюється протягом 3 днів з дня підписання документів замовником.

Також 26.12.2014р. між філією «Броварське райДУ» ДП Київський облдорупр» (підрядник) та ОСОБА_1 сільрадою (замовник) було укладено договір підряду № 23/6 (договір № 2).

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. договору замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання робіт по поточному ремонту автодороги по вулиці Щорса в с. Світильня, Броварського району, Київської області.

Склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання підряднику за цим договором, визначені проектною документацією, яка є невідємною частиною договору (п. 1.3. договору).

Підрядник розпочинає виконання робіт в грудні 2014 року та завершує їх до 31.12.2014 (п. 2.1. договору).

Договірна ціна складає 26900,00 грн. з ПДВ (п. 3.1. договору).

Відповідно до п.п. 11.1., 11.2. договору розрахунки за виконані роботи здійснюються з урахуванням положень загальних умов проміжними платежами в міру виконання робіт на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт (за формою КБ-2в) та на підставі довідки про вартість виконаних робіт (за формою КБ-3). Підрядник визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, та готує відповідні документи і подає їх для підписання замовнику. Замовник зобовязаний підписати подані підрядником документи, що підтверджують виконання робіт, або письмово обґрунтувати причини відмови від їх підписання протягом 3 днів з дня одержання. Оплата виконаних робіт здійснюється протягом 3 днів з дня підписання документів замовником.

Так, укладені між сторонами договори за своєю правовою природою є договорами підряду. Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання договірних зобовязань за договором № 1 підрядником було виконано обумовлені договором роботи, про що складено акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року та довідку про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року на суму 20200,00 грн. Вказаний акт та довідка про вартість виконаних будівельних робіт були підписані представниками замовника та підрядника 26.12.2014р. Копії підписаних сторонами довідки та акту містяться в матеріалах справи. Відтак, сторони зафіксували, що роботи виконані якісно, в строк та в повному обємі, та прийняті замовником без жодних зауважень щодо якості або вартості останніх.

На виконання договірних зобовязань за договором № 2 підрядником було виконано обумовлені договором роботи, про що складено акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року та довідку про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року на суму 26900,00 грн. Вказаний акт та довідка про вартість виконаних будівельних робіт були підписані представниками замовника та підрядника 26.12.2014. Копії підписаних сторонами довідки та акту містяться в матеріалах справи. Відтак, сторони зафіксували, що роботи виконані якісно, в строк та в повному обємі, та прийняті замовником без жодних зауважень щодо якості або вартості останніх.

Згідно умов обох договорів, оплата вартості робіт мала бути здійснена протягом 3 днів з дня підписання документів замовником (пункт 11.2 обох договорів)

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свого обовязку з оплати робіт за обома договорами не виконав, вартість прийнятих робіт не оплатив, а відтак у нього утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 47100,00 грн.

Позивач звертався до відповідача з листом-вимогою № 09/882 від 24.11.2015, в якому просив погасити існуючу заборгованість, проте вказана претензія залишена відповідачем без задоволення (факт направлення претензії підтверджується фіскальним чеком від 27.11.2015 № 6970).

Так, як вже зазначалось, роботи за договором були прийняті замовником без жодних зауважень, вартість робіт не перевищувала договірної ціни, зазначеної в договорі.

Відсутність бюджетних асигнувань не може бути підставою для звільнення відповідача від обовязку оплатити прийняті роботи.

Правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України.

З врахуванням ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Отже, наявність у відповідача обов'язку з оплати прийнятих робіт не залежить від строків або обсягів бюджетних асигнувань.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_2 ЛТД, Чечеткін та Юліус проти України» від 18.10.2005, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт існування заборгованості відповідача перед позивачем за договорами № 1 та № 2 у сумі 47100,00 грн., строк якої настав 29.12.2014р., а відтак вимога про його стягнення є обґрунтованою, документально підтвердженою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 20394,30 грн. інфляційних втрат та 1413,00 грн. 3% річних, розрахованих за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного суду України від 23.01.2012р. у справі №37/64).

Оскільки 3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, то обмеження нарахування процентів річних та інфляційних терміном 6 місяців відповідно до ст. 232 ГК України не застосовується. Крім того, оскільки проценти річних та інфляційні втрати за правовим змістом не є неустойкою, відсутні підстави для звільнення відповідача від їх сплати на підставі частини 3 ст. 550 та ст. 617 ЦК України.

Так, позивачем нараховано відповідачу:

8746,60 грн. інфляційних втрат та 606,00 грн. 3% річних за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. по договору № 1;

11647,70 грн. інфляційних втрат та 807,00 грн. 3% річних за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. по договору № 2.

Відповідно до пункту 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має зясовувати обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у звязку з порушенням грошового зобовязання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобовязання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. За таких обставин, виходячи з наступного:

підставаОсновний борг, грн.Період прострочення3% річних, грн.Інфляційні втрати, грн.
Договір від 26.12.14 № 22/620200,0001.01.15 31.12.15606,008746,60
Договір від 26.12.14 № 23/626900,0001.01.15 31.12.15807,0011647,70
всього47100,00 1413,0020 394,30
суд встановив що розрахунки позивача є обґрунтованими, арифметично вірними, відповідають вимогам законодавства та положенням договору, а відтак вимоги про стягнення з відповідача процентів річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю.

Таким чином, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи подані позивачем розрахунки заборгованості, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню повністю, та приймає рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 47100,00 грн. основного боргу, 20394,30 грн. інфляційних втрат та 1413,00 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 49 ГПК України, суд покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору в мінімальному законодавчо встановленому розмірі.

З огляду на вищевикладене, керуючись статтями 2, 12, 22, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов дочірнього підприємства Київське обласне дорожнє управління відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 сільської ради Броварського району Київської області (07444, Київська обл., Броварський район, с. Світильня, вул. Корольова, буд. 2, ідентифікаційний код 04359086)

на користь дочірнього підприємства Київське обласне дорожнє управління відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 11-А, ідентифікаційний код 33096517)

47100,00 грн. (сорок сім тисяч сто гривень нуль копійок) основного боргу,

20394,30 грн. (двадцять тисяч триста девяносто чотири гривні тридцять копійок) інфляційних втрат,

1413,00 грн. (одна тисяча чотириста тринадцять гривень нуль копійок) 3% річних,

1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 12.04.2016р.

Суддя О.В. Конюх