ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.04.16р. Справа № 904/1315/16

За позовом Приватного підприємства "Торговий дім "ГАЛПІДШИПНИК", м. Львів в особі філїї Приватного підприємства "Торговий дім "ГАЛПІДШИПНИК" у місті Києві

до Приватного підприємства "АГРО-ФТ", м. Дніпропетровськ

про стягнення 15 942,78 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник (дов. б/№ від 10.12.2015)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Торговий дім "ГАЛПІДШИПНИК" в особі філїї Приватного підприємства "Торговий дім "ГАЛПІДШИПНИК" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Приватного підприємства "АГРО-ФТ" про стягнення заборгованості за договором переведення боргу № 822 від 22.08.2013 у розмірі 15 942,78 грн., з яких: 7 787,68 грн. основний борг, 6 206,78 грн. інфляційні втрати, 570,31 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором переведення боргу № 822 від 22.08.2013, в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2016 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 21.03.2016.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 21.03.2016 на 05.04.2016.

Відповідач відзив на позов не надав, у судові засідання, призначені для розгляду справи, явку свого повноважного представника не забезпечив. Був належним чином повідомлений про дату та місце судового засідання.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 05.04.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вишевічи Агротехніка" (покупець) та Приватним підприємством "Торговий дім "ГАЛПІДШИПНИК" (постачальник) було укладено договір поставки № 243/КФ.

На виконання умов договору, позивач поставив товар Товариству з обмеженою відповідальністю "Вишевічи Агротехніка" на загальну суму 7 787,68 грн., що підтверджується накладними на відпуск товарно-матеріальних цінностей:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вишевічи Агротехніка" суму заборгованості у розмірі 7 787,68 грн. не оплатило.

22.08.2013 між Приватним підприємством "Торговий дім "ГАЛПІДШИПНИК" (кредитор), Приватним підприємством "Агро-ФТ" (новий боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вишевічи Агротехніка" (первісний боржник) було укладено договір про переведення боргу № 822 (а.с.10).

Відповідно до пункту 1 договору про переведення боргу, цим договором регулюються відносини, пов'язані із заміною зобовязаної сторони (первісного боржника) у зобовязанні, що виникає із договору поставки № 243/КФ від 30.12.2011, укладеного між первісним боржником та кредитором.

Пунктом 2 договору про переведення боргу встановлено, що первісний боржник переводить на нового боржника борг (грошове зобовязання) у розмірі 7 787,68 грн., що виник на підставі основного договору, а новий боржник погоджується виконати зазначене грошове зобовязання.

Згідно з пунктом 5 договору про переведення боргу, новий боржник, підписуючи цей договір, підтверджує, що йому була передана вся необхідна інформація (документація), повязана із основним договором, зокрема і та, що стосується спорів і суперечностей за основним договором між первісним боржником та кредитором.

Відповідачем суму заборгованості у розмірі 7 787,68 грн. не оплачено, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Статтею 520 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Сторони при підписанні договору про переведення боргу № 822 від 22.08.2013 вимог ст. 520 Цивільного кодексу дотримались.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

Суд дійшов висновку, що строк виконання зобов'язання нового боржника - ПП "Агро-ФТ" щодо оплати заборгованості у розмірі 7 787,68 грн. настав в момент підписання договору про переведення боргу № 822 від 22.08.2013.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 7 787,68 грн. підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, позивачем нараховано 3% річних за період з 22.08.2013 по 29.01.2016 у сумі 570,31 грн. та інфляційні втрати за період з 22.08.2013 по 29.01.2016 у сумі 6 206,78 грн.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.49), судом встановлено, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 570,31 грн. та інфляційних втрат у сумі 6 206,78 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню .

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволені позову судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 85, 115 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного підприємства "АГРО-ФТ" (49010, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 32887857) на користь Приватного підприємства "Торговий дім "ГАЛПІДШИПНИК" (79035, м. Львів, вул.. Зелена, 238-з; ідентифікаційний код 19170443) в особі філїї Приватного підприємства "Торговий дім "ГАЛПІДШИПНИК" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 69Б; ідентифікаційний код 24366711) 7 787,68 грн. основний борг, 570,31 грн. 3% річних, 6 206,78 грн. інфляційні втрати та 1 378,00 грн. судовий збір, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 08.04.2016.

Суддя ОСОБА_2