РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2016Справа №910/106/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Іскра"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Л. Транс"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Хамуляк О.Б. - за довіреністю від 30.12.2015р.;

від відповідача: Курбак Я.А. - за довіреністю від 15.03.2016р.

В судовому засіданні 16 березня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У січні 2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Іскра" (позивач) надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Л. Транс" (відповідач) про стягнення 39 200,00 грн. основного боргу, 6 428,19 грн. пені, 1 087,02 грн. інфляційних нарахувань, 408,62 грн. 3% річних.

29.02.2016 року через канцелярію до суду від відповідача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій позивач просить стягнути з відповідача 31 000,00 грн. основного боргу, 6 408,42 грн. пені, 1 087,02 грн. інфляційних нарахувань, 407,28 грн. 3% річних. Відповідна заява прийнята судом до розгляду на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов Договору № 05/29-01-2014 на транспортне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 29.01.2013 року.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав проти позову заперечував.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2016 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі №910/106/16, розгляд справи призначено на 08.02.2016 року.

01.02.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи

08.02.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

08.02.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання, призначене на 08.02.2016 року, представник позивача не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, надав усні пояснення, відповів на запитання суду та подав клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2016 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів. Відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 16.03.2016 року.

08.02.2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Л. Транс" (позивач за зустрічним позовом) надійшла зустрічна позовна заява Публічного акціонерного товариства "Іскра" (відповідач за зустрічним позовом) про стягнення 26 206,95 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2016 року зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Л. Транс" до Публічного акціонерного товариства "Іскра" про стягнення 26 206,95 грн. повернуто без розгляду.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Іскра» (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Т.Л. Транс» (експедитор) укладено Договір № 05/29-01-2014 на транспортне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні (надалі - Договір), відповідно до п.п. 1.1.-1.3. якого перевізник у межах даного договору надає послуги по організації перевезення вантажним транспортом, відповідно до чинного законодавства України, вимог міжнародних Конвенцій і угод в галузі міжнародних перевезень, Статуту автомобільного транспорту України, Правил перевезень вантажів та інших законодавчих та нормативних актів, що регулюють правові відносини в галузі перевезень вантажів в межах України та в міжнародному сполученні. Перевезення вантажу здійснюється на підставі замовлення, форма якого встановлена та узгоджена сторонами. Замовлення на перевезення є невід'ємною частиною договору. Передане по факсу замовлення має юридичну силу у випадку, якщо воно завірене печатками і підписами обох сторін.

Згідно з п. 4.2. Договору оплата за послуги проводиться експедитором шляхом перерахування належних сум на розрахунковий рахунок перевізника протягом 10 календарних днів з моменту отримання від перевізника товарно-транспортної документації, передбаченої в п. 2.5. договору (може бути надано копію товарно-транспортних накладних (CMR зі всіма відмітками прикордонних митниць), яка замінюється на оригінал протягом 30 календарних днів).

Пунктом 5.5. Договору сторони погодили, що за порушення строків оплати експедитор сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день такого прострочення.

Між позивачем та відповідачем погоджено заявки № ПР-000860 від 08.07.2015 року, № ПР-000882 від 13.07.2015 року, № ПР-000888 від 14.07.2015 року, № ПР-000911 від 16.07.2015 року на суми 10 300,00 грн., 8 200,00 грн., 9 200,00 грн., 11 500,00 грн. відповідно.

15.07.2015 року, 28.07.2015 року, 23.07.2015 року позивач надіслав відповідачу рахунки-фактури товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт, що підтверджується витягами з журналу вихідної кореспонденції позивача та списками поштових відправлень. З наявних в матеріалах справи повідомлень вбачається вручення вказаних поштових відправлень відповідачем.

Крім того, прийняття наданих послуг за заявкою № ПР-000860 від 08.07.2015 року підтверджується підписаним та скріпленим печатками сторін актом № ТІ-0000541 здачі-прийняття робіт від 13.07.2015 року на суму 10 300,00 грн., за заявкою № ПР-000882 від 13.07.2015 року підтверджується підписаним та скріпленим печатками сторін актом № ТІ-0000559 здачі-прийняття робіт від 15.07.2015 року на суму 8 200,00 грн., за заявкою № ПР-000888 від 14.07.2015 року підтверджується підписаним та скріпленим печатками сторін актом № ТІ-0000557 здачі-прийняття робіт від 15.07.2015 року на суму 9 200,00 грн., за заявкою № ПР-000911 від 16.07.2015 року підтверджується підписаним та скріпленим печатками сторін актом № ТІ-0000571 здачі-прийняття робіт від 20.07.2015 року на суму 11 500,00 грн.

Відповідачем було частково сплачено вартість наданих послуг в розмірі 8 200,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 146 від 23.12.2015 року.

Позивач стверджує, що відповідачем допущено неналежне виконання умов Договору № 05/29-01-2014 на транспортне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 29.01.2013 року щодо оплати наданих послуг, у зв'язку із чим просить стягнути з останнього 31 000,00 грн. основного боргу, 6 408,42 грн. пені, 1 087,02 грн. інфляційних нарахувань, 407,28 грн. 3% річних.

Відповідач у відзиві зазначив, що ним сплачено 8 200,00 грн. за заявкою № ПР-000882 від 13.07.2015 року, частина позовних вимог про стягнення 5 000,00 грн. основного боргу підлягає зарахуванню за зобов'язанням, яке виникло у позивача за Договором № 17/04-15 від 17.04.2015 року. Крім того, вказує що позивачем, внаслідок неналежного виконання Договору № 05/296-01-2014 від 29.01.2013 року завдано збитки в розмірі 26 206,95 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем допущено порушення зобов'язання за Договором № 05/29-01-2014 на транспортне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 29.01.2013 року щодо оплати наданих послуг на загальну суму 31 000,00 грн. ((10 300,00 грн. + 8 200,00 грн. + 9 200,00 грн. + 11 500,00 грн.) (вартість наданих послуг) - 8 200,00 грн. (оплачено відповідачем).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що строк оплати наданих послуг за Договором настав, доказів оплати яких станом на день розгляду справи відповідачем не надано, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з останнього заборгованість за Договором в розмірі 31 000,00 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення 6 408,42 грн. пені, 1 087,02 грн. інфляційних нарахувань та 407,28 грн. 3% річних, суд повідомляє наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, який було надано позивачем, з урахуванням умов Договору, суд дійшов висновку про обґрунтованість такого розрахунку, у зв'язку із чим, з відповідача підлягає стягненню 1 087,02 грн. інфляційних нарахувань та 407,28 грн. 3% річних.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього

Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість зазначеного розрахунку, у зв'язку із чим з відповідача підлягає стягненню 6 408,42 грн. пені.

Щодо тверджень відповідача про завдання позивачем збитків за Договором, а також зарахування 5 000,00 грн. основного боргу за зобов'язанням, яке виникло у позивача за Договором № 17-04-15 від 17.04.2015 року, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Аналогічні положення закріплено ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Крім того, суд відмічає, що ч. 2 ст. 601 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України передбачено зарахування зустрічних вимог за заявою однієї із сторін. Однак, доказів погодження сторонами такого зарахування вимог відповідач не надав.

Також, судом відхиляється посилання відповідача на завдання збитків позивачем внаслідок неналежного виконання умов Договору, як на підставу необґрунтованості позовних вимог останнього за неналежне виконання відповідачем умов вказаного правочину, оскільки наявності підстав для звільнення відповідача від виконання зобов'язання за заявленими позовними вимогами внаслідок завдання збитків відповідач не навів.

Судові витрати, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.Л. ТРАНС" (03134, м. Київ, вулиця Симиренка, будинок 36, ідентифікаційний код 36941226) на користь Публічного акціонерного товариства "ІСКРА" (79066, Львівська обл., місто Львів, вул. Вулецька, будинок 14, ідентифікаційний код 00214244), грошові кошти: 31 000,00 грн. (тридцять одна тисяча гривень) основного боргу, 6 408,42 грн. (шість тисяч чотириста вісім гривень 42 копійки) пені, 1 087,02 грн. (одна тисяча вісімдесят сім гривень 02 копійки) інфляційних нарахувань, 407,28 грн. (чотириста сім гривень 28 копійок) 3% річних та 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 21.03.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало