ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2016 р. Справа № 918/1041/15

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Конончук С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"

про стягнення коштів в сумі 20 687 грн. 68 коп.,

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2, довіреність № 421 від 29.04.2011р.;

від відповідача - Піхоцький А.Л., довіреність № 91 від 30.12.2015р.

В судовому засіданні 4 квітня 2016 року, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Підприємець) звернулася до господарського суду Рівненської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (далі - Товариство) про стягнення з останнього 20 687 грн. 68 коп. у зв'язку з невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про приєднання, яке є нестандартним, до електричних мереж ПАТ "Рівнеобленерго" від 10 грудня 2014 року № 594-14-ЦО-Рвм в частині виконання робіт з приєднання будівель позивача до електромереж Товариства.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 7 вересня 2015 року позовну заяву Підприємця від 2 вересня 2015 року № 25 прийнято до розгляду суддею Качуром А.М., порушено провадження у справі № 918/1041/15 та призначено її до розгляду на 15 вересня 2015 року.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 13 жовтня 2015 року у даній справі, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30 листопада 2015 року, вимоги Підприємця задоволено. Стягнуто з Товариства на користь позивача суму здійсненої ним попередньої оплати за проведення відповідачем спірних робіт в сумі 20 687 грн. 68 коп., а також 1 218 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 27 січня 2016 року вищенаведені судові рішенні судів нижчих інстанцій було скасовано, а справу № 918/1041/15 передано до господарського суду Рівненської області на новий розгляд.

Згідно Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл вказаної справи. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 9 лютого 2016 року суддею по справі № 918/1041/15 призначено суддю Політику Н.А.

Ухвалою суду від 10 лютого 2016 року справу № 918/1041/15 прийнято до провадження судді Політики Н.А. та призначено до слухання в судовому засіданні на 22 лютого 2016 року.

Ухвалою суду від 22 лютого 2016 року розгляд справи було відкладено на 3 березня 2016 року.

2 березня 2016 року від відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли додаткові письмові пояснення Товариства (т. 2, а.с. 20-21), в яких останнє зазначило про те, що спірний договір про приєднання, яке є нестандартним, до електричних мереж ПАТ "Рівнеобленерго", за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а не договором підряду.

У судових засіданнях 3 березня 2016 року та 14 березня 2016 року оголошувалися перерви відповідно до 14 березня 2016 року та 21 березня 2016 року.

Ухвалою суду від 21 березня 2016 року розгляд справи було відкладено на 4 квітня 2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні 4 квітня 2016 року підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву від 15 вересня 2015 року № 215 та поданих додаткових письмових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій документів поданим учасниками процесу оригіналам цих документів, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2014 року Підприємець звернувся до Товариства із заявою про приєднання електроустановки певної потужності (приєднання належних позивачу на праві власності будівель та споруд за адресою: місто Рівне, вулиця Уласа Самчука, 30 А) до електричних мереж відповідача.

10 грудня 2014 року між сторонами було укладено договір про приєднання, яке не є стандартним, до електричних мереж ПАТ "Рівнеобленерго" № 594-14-ЦО-Рвм, за умовами якого відповідач зобов'язався забезпечити приєднання електроустановок об'єкта замовника (будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об'єкта замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) відповідно до схеми зовнішнього електропостачання і проектної документації, та здійснити підключення об'єкта позивача до електричних мереж на умовах цього договору, а Підприємець, у свою чергу, - прийняти та оплатити вартість цих робіт (т. 1, а.с. 11).

Даний договір підписаний позивачем та уповноваженим представником відповідача, а також скріплений печаткою вказаного суб'єкта господарювання.

У пункті 3.1.1 цієї угоди сторони погодили, що виконавець послуг (відповідач) зобов'язаний забезпечити в установленому порядку приєднання об'єкта замовника (будівництво та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об'єкта замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) у строки, зазначені в договорі, після виконання замовником зобов'язань, визначених пунктом 3.2 цього розділу договору.

За змістом пункту 3.2.1 даного правочину замовник зобов'язаний, зокрема, розробити на підставі технічних умов від 10 грудня 2014 року № 597-14-ЦО-Рвм, які є додатком до цього договору, проектну документацію та погодити її з виконавцем послуг. Крім того, Підприємець зобов'язаний оплатити вартість наданих виконавцем послуг з приєднання електроустановок замовника в точці приєднання, а також передати виконавцю послуг проектну документацію на зовнішнє електропостачання у чотирьох примірниках для виконання ним зобов'язань за договором.

Відповідно до пункту 5.1 договору у випадку порушення своїх зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством. Порушення зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

У розділі 7 наведеного правочину сторони визначили умови щодо строку його дії.

Так, згідно з пунктом 7.1 договору, останній набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами передбачених ним зобов'язань, але не довше, ніж до 10 грудня 2016 року.

Як визначено пунктом 7.2 договору, цю угоду може бути змінено або розірвано і в інший строк за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

У пункті 7.4 договору сторони обумовили, що цей правочин може бути розірвано у разі відсутності розробленої проектно-кошторисної документації та виконання будівництва в строки, зазначені в заяві.

Відповідно до додатку № 1 до договору про приєднання до електричних мереж від 10 грудня 2014 року № 594-14-ЦО-Рвм, відповідач 10 грудня 2014 року видав позивачеві технічні умови приєднання яке не є стандартним, до електричних мереж установок № 594-14-ЦО-Рвм (т. 1, а.с. 12).

Судом встановлено, що на виконання підпункту 3.2.1 пункту 3.2 договору позивачем було розроблено проектну документацію та погоджено її з відповідачем. Наведений факт підтверджується наявною у матеріалах справи копією технічного рішенням по робочому проекту від 6 лютого 2015 року № 47-15-а (т. 1, а.с. 13).

З матеріалів справи вбачається, що згідно з актом приймання-передачі проектно-кошторисної документації від 16 лютого 2015 року, позивач передав, а Товариство прийняло у власність відповідну проектно-кошторисну документацію (т. 1, а.с. 14).

Слід також зазначити, що 16 лютого 2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до вищезазначеного договору, та доповнено його пунктами 4.2 - 4.11, якими передбачено розмір та порядок оплати коштів за приєднання і терміни виконання будівельно-монтажних робіт (т. 1, а.с. 15).

Так, пунктом 4.4 договору, з урахуванням додаткової угоди від 16 лютого 2015 року № 1 до цього правочину, встановлено, що остаточний розмір плати за приєднання, яке не є стандартним, за вирахуванням вартості проектно-вишукувальних робіт, становить 20 687 грн. 68 коп. з ПДВ.

Відповідно до пункту 4.5 договору, з урахуванням додаткової угоди від 16 лютого 2015 року № 1 до цього договору, оплата коштів за приєднання в сумі 20 687 грн. 68 коп. з ПДВ має бути проведена протягом 5-ти банківських днів від дати підписання даної додаткової угоди.

Пунктами 4.6 та 4.7 договору, з урахуванням додаткової угоди від 16 лютого 2015 року № 1 до цього правочину, передбачено, що виконавець послуг виконує всі необхідні будівельно-монтажні роботи протягом 3 місяців з моменту підписання даної додаткової угоди та повної оплати вартості приєднання. Передача виконаних робіт виконавцем та приймання їх замовником оформляються актом приймання-передачі виконаних.

З матеріалів справи вбачається, що 23 лютого 2015 року позивач у повному обсязі оплатив послуги з приєднання за спірним договором в сумі 20 687 грн. 68 коп., що підтверджується відповідною копією квитанції № 0.0.353037813.1 (т. 1, а.с. 17).

У той же час Товариством не було надано суду належних доказів на підтвердження факту належного виконання ним обумовлених у вищенаведеному договорі робіт з приєднання будівель позивача до власних електромереж у строк до 23 травня 2015 року (тобто протягом трьох місяців з дня підписання вищенаведеної додаткової угоди від 16 лютого 2015 року № 1 та повної оплати вартості приєднання).

Листом від 22 червня 2015 року № 25/3450 Товариство звернулося до виконуючого обов'язки голови Рівненського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та повідомило, що на момент направлення цього листа роботи по приєднанню до електромереж відповідача, зазначені в акті виконаних робіт від 19 червня 2015 року № 90805566, виконані у повному обсязі (т. 1, а.с. 43-45).

Також відповідач звернувся до Підприємця з листом від 24 червня 2015 року № 821, в якому зазначив про направлення позивачу двох екземплярів актів виконаних робіт від 19 червня 2015 року № 90805566 щодо виконання будівельно-монтажних робіт згідно ПКД та технічних умов від 10 грудня 2014 року № 594-14-ЦО-Рвм об'єкту за адресою: місто Рівне, вулиця Уласа Самчука 30 А, після підписання яких один примірник просив направити на адресу Товариства (т. 1, а.с. 18-19).

Листом від 14 липня 2015 року № 16 позивач направив відповідачу відмову від прийняття робіт. Вказаний лист був отриманий Товариством 14 липня 2015 року (т. 1, а.с. 20). У зазначеному листі позивач також повідомив відповідача про неналежне виконання ним робіт та порушення проектної документації, в зв'язку з чим замовник відмовився від підписання актів виконаних робіт. Окрім того, позивач зазначив, що у зв'язку з невиконанням умов договору замовник залишає за собою право на розірвання договору та відшкодування збитків, завданих йому внаслідок такого невиконання.

17 липня 2015 року Рівненським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України, у присутності державного інспектора Держенергонагляду у Рівненській області, а також представників позивача і відповідача, складено акт проведення обстеження щодо підтвердження/спростування обставин, викладених у зверненні споживача, який підписано всіма представниками, які брали участь в обстеженні (т. 1, а.с. 21).

У зазначеному акті було вказано, що станом на 17 липня 2015 року, обстеживши об'єкт споживача (повітряна лінія від ТП244 до будинку № 30 по вулиці Уласа Самчука) під час огляду виявлено: в ТП 244 встановлено інший автомат ніж передбачено проектною документацією, а саме: 100SL50 "NEXT"; відсутній бокс автоматичного вимикача, відсутні бірки на кінцях СІП, на ПЛІ-0,4 кв. не проведено роботи з повітряного заземлення на опорах 1, 4, 6, 8, 10, не встановлені адаптери переносного заземлення на опорах 1, 10, затискачі на опорах та гаки іншого типу ніж передбачено проектом, відсутні кутові затискачі в кількості 4 шт., з опори №10 не здійснено підвішування та кріплення СІП до гачка настінного до будівлі № 30А по вулиці Уласа Самчука.

22 липня 2015 року Підприємець направив Товариству лист № 21, у якому зазначив про неналежне виконання відповідачем в строк, передбачений умовами договору, робіт з приєднання до електроустановок відповідача (як передбачено проектною документацією), у зв'язку з чим позивач констатував невиконання відповідачем умов договору (т. 1, а.с. 22). У зв'язку з наведеними обставинами позивач у вказаному листі просив Товариство у семиденний строк повернути Підприємцю суму сплачених останнім коштів у розмірі 20 687 грн. 68 коп., після повернення яких вважати спірний договір розірваним.

У відповідності до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли договірні правовідносини на підставі укладеного договору від 10 грудня 2014 року № 594-14-ЦО-Рвм про приєднання, яке не є стандартним, до електричних мереж ПАТ "Рівнеобленерго".

Досліджуючи правову природу правочину, на підставі якого виникли спірні правовідносини, судом проаналізовано зміст та умови укладеного між сторонами правочину, а також правові наслідки, які породжує така угода.

Так, за умовами цього договору, його предметом є дії виконавця послуг (відповідача) по забезпеченню приєднання електроустановок об'єкта замовника, позивача (будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об'єкта замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) відповідно до схеми зовнішнього електропостачання і проектної документації та здійсненню підключення об'єкта замовника до електричних мереж на умовах цього договору.

Договором визначено обсяг прав та обов'язків сторін, зокрема, передбачено обов'язок замовника щодо розробки проектно-кошторисної документації; визначено строки виконання будівельно-монтажних робіт, а також обумовлено, що передача виконаних робіт виконавцем та приймання їх замовником оформляються актом приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Зі змісту спірного договору вбачається, що такий правочин за своєю правовою природою є змішаним договором, який поєднує у собі елементи як договору підряду, так і договору про надання послуг, оскільки означений договір орієнтований на надання послуг за результатами виконання обумовлених договором робіт та у визначені строки, що набувають матеріального результату.

За приписами статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Аналіз змісту наведеної статті надає визначення договору підряду, яке вміщує такі основні ознаки: 1) виконання таких робіт здійснюється за завданням замовника; 2) на ризик підрядника; 3) результати робіт передаються замовнику; 4) замовник повинен прийняти та оплатити результати виконаної робити.

Частина 1 статті 837 ЦК України містить поняття "певна робота". Чинне законодавство не надає такого визначення. Тому доцільним для вирішення цього питання є використання документального підходу, де об'єктивним критерієм віднесення робіт до підрядних є виникнення внаслідок їх виконання індивідуалізованого результату у матеріальній формі який існує окремо від виконавця.

Як правило, підрядником створюється або нова індивідуально визначена річ з притаманними тільки їй ознаками або досягається конкретний, матеріальний, корисний результат відносно індивідуально визначеної речі - покращення її якості, зміна властивостей, кольору, форми тощо.

Завдання замовника може формуватися як у складній (проектно-технічна документація, що додається до договору), так і простій формах (у вигляді опису безпосередньо в договорі, ескізу моделі, схемі, дефектної відомості). У будь-якому разі, воно повинно дозволяти чітко встановити майбутні характеристики результату, як кожним сторонам договору, так і будь-якій третій неупередженій особі.

Частина 2 статті 837 ЦК України містить перелік видів робіт, які можуть опосередковуватися за допомогою договору підряду. Умовно їх можна поділяти на три групи. Перша - створення, виготовлення певної речі; друга - зміна споживних якостей індивідуально визначеної речі (обробка, переробка, ремонт і інше), третя - інша робота, яка може бути і не пов'язана з річчю, але в результаті повинна відбутись зміна матеріального об'єкта. В будь-якому випадку виконання підрядної роботи є виникнення матеріалізованого результату. Згідно з Великим тлумачним словником сучасної української мови "виготовити" - виробляти, робити що-небудь, створювати, "обробляти" - певними діями, операціями надавати чому-небудь потрібного вигляду, доводити до певного стану; "переробляти" - піддаючи обробці перетворювати на що-небудь, надавати нового зміненого вигляду; "ремонт" - виправлення пошкоджень, усунення дефектів, поломок, полагодження чого-небудь. Інша робота може бути як пов'язана з річчю, так і не пов'язана з нею. Наприклад, підрядні відносини можуть бути при демонтажі будівлі, переміщені вантажу, ритті траншеї. При їх виконанні можуть застосовуватись матеріали, інструменти, а в певних випадках їх виготовлення відбувається без матеріалу або інструменту.

Робота та результат тісно пов'язані між собою. Досягнення результату неможливо без виконання роботи. В той же час сама по собі робота не є метою замовника, задля досягнення якої він вступає в договірні відносини з підрядником. Його інтерес безпосередньо пов'язаний з конкретним матеріальним результатом.

Різновидом договору підряду є договір будівельного підряду, який регулює договірний тип відносин у сфері створення та передання результатів будівництва чи інших будівельних робіт на умовах підряду.

В частині 1 статті 875 ЦК України міститься визначення договору будівельного підряду та певні загальні положення стосовно сторін договору та їхніх зобов'язань.

Так, відповідно до статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Істотними умовами договору будівельного підряду є предмет, строк та ціна. В договорі будівельного підряду застосовуються загальні строки для договорів підряду, тобто як загальний термін виконання робіт, так і терміни виконання окремих етапів.

Слід відзначити, що § 3 глави 61 ЦК України "Будівельний підряд" не містить норм, що регулюють саме строки виконання робіт підрядником. Тому, звертаючись до загальної частини § 1 глави 61 ЦК України "Загальні положення про підряд", а саме частини 1 статті 846 ЦК України, строки виконання роботи або окремих етапів встановлюються у договорі підряду, тобто сторони договору будівельного підряду повинні обов'язково погодити початковий і кінцевий терміни виконання робіт. За згодою між ними договором можуть бути передбачені терміни завершення окремих етапів робіт. Якщо сторони в договорі будівельного підряду визначили проміжні терміни виконання робіт, то у випадку їх недотримання замовник має право притягнути підрядника до цивільно-правової відповідальності. Таким чином, виходячи з принципу свободи договору (стаття 627 ЦК України), сторони самостійно вправі встановлювати строк будівництва. Якщо в договорі терміни не встановлені, підрядчик зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання в розумний термін, відповідно до суті зобов'язань, характеру й обсягам роботи і звичаям ділового звертання.

Ціна договору визначається згідно кошторису (статті 844, 877 ЦК України).

За змістом частини 1 статті 875 ЦК України предметом будівельного підряду є одержаний в процесі виконання договору будівельного підряду результат робіт у вигляді завершеного будівництвом об'єкту або закінчених будівельних робіт, які виконані підрядником відповідно до проектно-кошторисної документації на замовлення замовника та прийняті і оплачені останнім. Частиною 2 зазначеної статті визначено перелік видів будівельних робіт на проведення яких укладається даний договір, а саме: нове будівництво, капітальний ремонт, реконструкція (технічне переоснащення) підприємств, будівель (зокрема, жилих будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних із місцем знаходження об'єкта.

Отже, за своєю конструкцією договір підряду - це договір, який спрямований на досягнення конкретного результату, що набуває уречевленої форми, та якому задаються ті характеристики, що визначені умовами договору та його індивідуалізують.

Статтею 901 ЦК України регламентовано такий тип договору, як договір про надання послуг. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Загальними ознаками, які об'єднують усі договірні зобов'язання про надання послуг у єдину групу, є особливість об'єкта. Вони полягають у тому, що по-перше, це зобов'язання нематеріального характеру, а по-друге - вони нероздільно пов'язані з особистістю суб'єкта, який надає послуги. При укладенні договору про надання послуг замовник не може попередньо твердити про те, що він остаточно ознайомлений та згодний з якістю послуги, оскільки це може бути належним чином ним оцінено лише в процесі її споживання. При наданні послуг продається не сам результат, а дії, які до нього призвели. Слід мати на увазі, що певна дія або бездіяльність з надання послуги може створювати або бути опосередкована певною матеріальної річчю, наприклад, медичні, готельні послуги. Однак лише у тому випадку, коли такий результат є невід'ємним або застосована річ є необхідною для вчинення, власне, самої замовленої дії або діяльністю виконавця, - такі відносини є також предметом договору про надання послуг.

З урахуванням наведених особливостей слід зазначати, що стаття 177 ЦК України серед переліку об'єктів цивільних прав розглядає послугу як самостійний об'єкт.

Предметом договору про надання послуг є вчинення виконавцем певних дій (наприклад, надання телефонних каналів для зв'язку, надання електромережі для поставки електрики тощо) або здійснення певної діяльності (надання туристичних послуг).

Сторонами договору про надання послуг є замовник і виконавець. Замовником є особа, що зацікавлена в одержанні послуги відповідного роду, замовляє її надання на умовах, визначених договором, контролює надання послуги і оплачує її. Ним може бути як юридична, так і фізична особа незалежно від наявності у неї статусу суб'єкта підприємницької діяльності. У разі, якщо надання послуг замовляє фізична особа для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, такий замовник набуває статусу споживача з поширенням на нього законодавства про захист прав споживачів; інші особи, що замовляють надання послуг з іншою метою (не для особистого споживання), вважаються замовниками, проте не споживачами.

Предметом договору є надання послуг різного роду за завданням замовника.

Послуги відрізняються і від робіт, проте ця різниця вже не є такою чіткою. Корисний ефект від діяльності з надання послуги не виступає у вигляді певного осяжного матеріального результату, як це має місце при виконанні роботи, а полягає в самому процесі надання послуги.

Отже, аналіз наведених вище норм чинного законодавства свідчить про те, що договір про надання послуг є конструкцією, що опосередковує процес надання послуг. При цьому результат здійснення діяльності виконавця має нематеріальний характер, оскільки послуга споживається отримувачем у процесі її надання.

Як визначено статтею 1 Закону України "Про електроенергетику", приєднання електроустановки - надання електропередавальною організацією послуги замовнику із створення технічної можливості для передачі (прийняття) в місце приєднання електроустановки замовника відповідної потужності до електричних мереж електропередавальної організації (у тому числі новозбудованих) електричної енергії необхідного обсягу з дотриманням показників її якості та надійності.

Згідно з положеннями статті 172 Закону України "Про електроенергетику" вартість послуг з приєднання розраховується електропередавальною організацією у порядку, передбаченому методикою розрахунку плати за приєднання електроустановок до електричних мереж, і обґрунтовується витратами, необхідними для будівництва та/або реконструкції електромереж від місця приєднання електроустановки замовника до місця забезпечення потужності. Вартість послуг з приєднання електроустановок замовників, що не є стандартним приєднанням відповідно до статті 1 цього Закону, визначається проектно-кошторисною документацією відповідно до замовленої (заявленої) на приєднання потужності пропорційно до передбаченої проектом величини потужності, яку можливо додатково приєднати, відповідно до методики розрахунку плати за приєднання електроустановок до електричних мереж з урахуванням витрат на розвиток мереж для створення резерву потужності у місці забезпечення потужності. Розроблення проектно-кошторисної документації забезпечується замовником, а її вартість є складовою частиною вартості послуг з приєднання.

З огляду на умови укладеного між сторонами договору та наведені вище норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що у даному випадку має місце укладення змішаного договору, якому властиві ознаки договору підряду та договору про надання послуг. Відтак, при врегулюванні спірних правовідносин за доцільним є застосування тих норм права, які регламентують права та обов'язки сторін за договором підряду та договором про надання послуг.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Як було зазначено вище, листом від 24 червня 2015 року № 821 Товариство звернулося до позивача та зазначило про направлення Підприємцю двох екземплярів актів виконаних робіт від 19 червня 2015 року № 90805566 щодо виконання будівельно-монтажних робіт згідно ПКД та технічних умов від 10 грудня 2014 року № 594-14-ЦО-Рвм об'єкту за адресою: місто Рівне, вулиця Уласа Самчука, 30-А, та вказало, що після підписання яких один примірник належить направити на адресу відповідача.

У свою чергу листом від 14 липня 2015 року № 16, який був отриманий відповідачем 14 липня 2015 року, позивач направив Товариству відмову від прийняття вищенаведених робіт. У даному листі Підприємець повідомив про неналежне виконання робіт та порушення відповідачем проектної документації, в зв'язку з чим замовник (позивач) відмовився від підписання актів виконаних робіт. Окрім того, Підприємець зазначив, що у зв'язку з невиконанням умов договору замовник залишає за собою право на розірвання договору та відшкодування збитків, завданих йому внаслідок такого невиконання.

Як вже було зазначено, проведеним обстеженням Рівненським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України, у присутності державного інспектора Держенергонагляду у Рівненській області, представників позивача і відповідача, встановлено, що роботи за спірним договором було виконано з порушенням його умов.

Відтак, судом встановлено, що роботи за укладеним між сторонами договором від 10 грудня 2014 року № 594-14-ЦО-Рвм про приєднання, яке не є стандартним, до електричних мереж ПАТ "Рівнеобленерго", було виконано відповідачем з порушенням умов цього правочину.

Відповідно до приписів частини 1 статті 852 ЦК України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (частина 2 наведеної статті).

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Проте у матеріалах справи відсутні докази звернення Підприємця до відповідача з вимогами про безоплатне виправлення допущених останнім недоліків у розумний строк, вимогами про виправлення їх за рахунок позивача з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків, а також вимог щодо відповідного зменшення плати за роботу.

Крім того, позивачем не було надано суду доказів його звернення до виконавця спірних робіт з вимогою про розірвання вищенаведеного договору та стягнення збитків. Такі вимоги не були пред'явлені Підприємцем і в його позовній заяві.

Водночас зазначення Підприємцем у своєму листі від 14 липня 2015 року № 16 про відмову від прийняття виконаних Товариством робіт та наявне у позивача право на розірвання договору і відшкодування збитків не може бути прийнято судом в якості доказу надіслання відповідачу вимоги про розірвання спірного договору в розумінні статті 651 ЦК України.

У відповідності до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (стаття 43 ГПК України).

Зважаючи на все вищевикладене, а також враховуючи, що позивачем не було доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до Товариства, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову Підприємства, у зв'язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Судові витрати згідно статті 49 ГПК України залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 32-34, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено та підписано 05.04.2016 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1- до справи;

2- позивачу рекомендованим (33001, АДРЕСА_1);

3- відповідачу рекомендованим (33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 71).