ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2016 року Справа № 904/11030/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідач)

суддів: Виноградник О.М., Дмитренко Г.К.

секретар судового засідання: Ситникова М.Ю.

від представників сторін:

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність №ББУ/ПУ254/Т/15 від 18.12.2015 р., представник,

представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м.Павлоград

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року у справі № 904/11030/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ОСОБА_2", м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м.Павлоград

про стягнення 797 303,50 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року (суддя Ніколенко М.О.) позов задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ОСОБА_2 " 733 296, 00 грн. основного боргу, 8 274, 34 грн. 3% річних, 34 041, 10 грн. пені, 21 692, 06 грн. інфляційних втрат, 11 959, 56 грн. судового збору.

Рішення господарського суду мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 08 грудня 2014 року №1668-ПУ в частині оплати поставленої продукції протягом 5 робочих днів з 60 календарного дня - з дати постачання продукції. Пеня стягнута на підставі п.6.8 договору, інфляційні втрати та річні стягнуто на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Не погодившись з зазначеним рішенням відповідач його оскаржує на предмет невідповідності нормам матеріального та процесуального права.

Апелянт посилається на те, що суд неправомірно тлумаче п.4.7 договору, яким передбачено, що датою поставки є дата зазначена представником покупця на відповідних товаросупровідних документах, проте в спірних накладних дата поставки продукції не зазначена, а позивач не довів, коли відповідач отримав продукцію, що унеможливлює встановлення точної дати поставки продукції відповідачу, а відповідно й термін її оплати. Також позивач не додав до позовної заяви доказів, які б свідчили про отримання покупцем рахунків на оплату поставленої продукції.

Оскільки дата поставки продукції не підтверджена належними доказами, то пеня, 3% річних та інфляційні втрати обраховані неправильно.

Апелянт вважає, що господарський суд повинен був задовольнити його клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення в господарському суді Запорізької області спору про тлумачення п.4.7 договору поставки №1668 ПУ від 08 грудня 2014 року.

Відповідач просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року, в позові відмовити.

Позивачем 05 квітня 2016 року подано клопотання про розгляд справи апеляційним господарським судом без участі повноважного представника, оскільки останній не має можливості прийняти участь в судовому засіданні.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач зазначає, що не вказавши іншу дату прийняття продукції відповідач визнав датою приймання продукції саме дату видаткової накладної. Рахунки на оплату поставленої продукції були направлені на електрону адресу представника покупця ОСОБА_3 згідно п.8.16 договору.

Позивач просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

07 квітня 2016 року апелянтом заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Донецьким апеляційним господарським судом апеляційної скарги на рішення господарського суду Запорізької області від 02 березня 2016 року по справі №904/286/16, яким відмовлено Публічному акціонерному товариству "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" в позові про тлумачення п.4.7 договору поставки від 08 грудня 2014 року.

В судове засідання 07 квітня 2016 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ОСОБА_2" не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника апелянта, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що між постачальником (позивач) та покупцем (відповідач) укладений договір поставки №1668-ПУ від 08 грудня 2014 року (договір). Згідно предмету цього договору, постачальник зобовязується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення код ГК (продукція), в асортименті, кількості, за ціною і з якісними показниками, узгодженими сторонами в цьому договорі і специфікаціях, які є невідємною частиною до цього договору. Покупець зобовязується прийняти і оплатити поставлену в його власність продукцію у відповідності з умовами цього договору (п.1.2). Ціни на поставлену продукцію встановлюються сторонами у відповідних специфікаціях до договору (5.2). Договір вступає в законну силу з 01 січня 2015 року при умові його підписання уповноваженими сторонами і скріпленими печатками сторін. Сторони прийшли до згоди, що у випадку неналежного виконання обома сторонами своїх зобовязань, строк дії договору встановлюється до 31.12.16 включно. У випадку невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобовязань за цим договором, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п.8.1).

На виконання умов специфікацій від 08.04.15, від 08.05.15, від 21.05.15 (п/н 2, номенклатура 20077603) до договору, позивач за видатковою вкладною № 15 від 28.05.15 поставив відповідачу продукцію на загальну суму 586 272,00 грн. Відповідно до товарно-транспортної накладної № Р15 від 28.05.15, продукцію разом з рахунком № 18 від 28.05.15, видатковою накладною №15 від 28.05.15 та товарно-транспортної накладної № Р15 від 28.05.15 було отримано відповідачем 28.05.15.

Крім того, позивачем було поставлено продукцію за специфікаціями від 21.05.15 (п/н 1,3, номенклатура 10000274, 20076741), від 02.07.15, від 05.08.15 на загальну суму 147 024,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 26 від 28.09.15, довіреністю № 222473/Д від 18.09.15., вантажною декларацією Приватного підприємства Нічний експрес № ЗП-2432790 від 29.09.15.

Згідно п. 5.4 договору, оплата продукції здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 робочих днів з 60 календарного дня з дати постачання відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, визначених рзділом 4 цього договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця. Аналогічні умови щодо строку оплати продукції вказані в п.5 специфікацій, крім специфікації від 02 липня 2015 року.

Специфікацією від 02 липня 2015 року до договору поставки №1668-ПУ передбачено, що розрахунки за продукцію, яка постачається по даній специфікації здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника на протязі 5 робочих днів з 90 календарного дня з дати постачання продукції на підставі отриманого покупцем рахунку.

Відповідно до положень п.5.4 договору строк оплати продукції за видатковою накладною №15 від 28 травня 2015 року на загальну суму 586 272, 00 грн. сплинув 03 серпня 2015 року, строк оплати продукції поставленої згідно видаткової накладної №26 від 28 вересня 2015 року на суму 94 550, 00 грн. по специфікації від 21 травня 2015 року сплинув 04 грудня 2015 року, згідно видаткової накладної №26 від 28 вересня 2015 року на суму 52 476, 00 грн. по специфікації від 02 квітня 2015 року строк оплати продукції сплинув 06 січня 2016 року.

В зазначені строки відповідач поставлену згідно договору від 08 грудня 2014 року продукцію не оплатив.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Враховуючи те, що продукція була отримана відповідачем без зауважень, в строки, визначені договором не оплачена, доказів протилежного відповідачем не надано, то господарський суд правомірно стягнув з відповідача основний борг в сумі 733 296, 00 грн.

За загальним правилом, встановленим ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.6.8 договору, за несвоєчасну оплату покупець за вимогою постачальника сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день прострочення, але не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22 листопада 1996 року №543/96-ВР визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

У зв'язку із цим, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені за порушення ним строків виконання зобов'язань у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України у періоди :

За видатковою накладною №15 від 28.05.15 у період з 04.08.15 по 10.12.15;

За видатковою накладною №26 від 28.09.15 у період з 05.12.15 по 18.01.16;

Всього в розмірі 34 041,10 грн.

Розрахунок пені, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок. Тому, позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 34 041,10 грн. правомірно задоволені господарським судом.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі цього, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми у розмірі 8 274,34 грн., за періоди:

За видатковою накладною №15 від 28.05.15 у період з 04.08.15 по 19.01.16;

За видатковою накладною №26 від 28.09.15 у період з 05.12.15 по 18.01.16;

Розрахунок 3% річних, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок. Тому, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в розмірі 8 274,34 грн. є обґрунтованими і правомірно задоволені господарським судом.

У зв'язку із порушенням умов договору, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 21 692,06 грн. за видатковою накладною №15 від 28.05.15 у період з вересня 2015 по грудень 2015. Розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок. Тому, позовні вимоги інфляційних втрат в частині стягнення в розмірі 21 692,06 грн. є обґрунтованими і правомірно задоволені господарським судом.

Доводи апелянта до уваги не приймаються в силу наступного.

Видаткова накладна в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. № 996-ХVІ (зі змінами та доповненнями) є первинним документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, та має містити такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Будь-яких інших реквізитів, таких, як дата отримання товару "покупцем", вищевказаний Закон для первинних документів не вимагає.

Пунктом 4.7 р.4 договору сторонами визначено, що датою поставки є дата, зазначена представником "покупця" на відповідних товаросупроводжувальних документах при прийманні товару.

Оскільки відповідачем на видаткових накладних не проставлена будь-яка інша дата отримання товару, крім дати документу, зазначеної позивачем, то апеляційний господарський суд вважає, що поставка була здійснена у відповідні дні оформлення видаткових накладних, а тому відповідачем прострочено зобов`язання по оплаті товару.

В п.8.16 договору вказано, що представником покупця є ОСОБА_3, вказано його телефон, номер факса та електрона адреса: , пунктом 8.12 договору передбачено, що сторони контролюють факс, електрону пошту.

Отже, звичаями ділового обороту, який склався між сторонами, було узгоджено направлення усієї кореспонденції стосовно договірних відносин, у тому числі комерційні пропозиції, листи, видактові накладні, рахунки тощо, засобами електронної пошти на електрону адресу представників по договору, данні яких зазначені в пп.8.15, 8.16 договору.

Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ОСОБА_2" було направлено електронною поштою повноважному представнику покупця ОСОБА_3 серед інших документів рахунок №18 від 28 травня 2015 року на суму 586 272, 00 грн., у тому числі ПДВ 97 7212, 00 грн., що підтверджується скріншотом (зйомкою екрану) офіційної електронної пошти Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ОСОБА_2". Оригніали супровідних документів, у тому числі рахунку №18 від 28 травня 2015 року, передано представнику покупця разом з продукцією згідно товарно транспортної накладної №Р15 від 28 травня 2015 року. Факт відправлення рахунку №33 від 28 вересня 2015 року на суму 147 024, 00 грн., у тому числі ПДВ 24 504, 00 грн., 28 вересня 2015 року в 14:00:13 та отримання 28 вересня 2015 року в 16:00:13 представником покупця рахунку №33 від 28 вересня 2015 року засобами електронної пошти підтверджується скріншотом (зйомкою екрану) офіційної електронної пошти Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ОСОБА_2".

Згідно п.2 ст.662 Цивільного кодексу України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 4.3 договору передбачено, які документи передаються покупцю разом з поставленою продукцією, серед таких документів зазначено й рахунок.

Матеріали справи свідчать, що відповідач з моменту отримання продукції по спірним накладним не заявляв будь яких зауважень що стосуються неотримання ним рахунків на оплату поставленої продукції, не вимагав надання рахунків. Ці зауваження виникли у відповідача лише при вирішенні даного спору в господарському суді. Отже, слід вважати, що оригінали супровідних документів, у тому числі рахунки та видаткові накладні, були передані відповідачу разом з продукцією через перевізника Приватне підприємство "Нічний експрес".

Дніпропетровський апеляційний господарський суд вважає, що були відсутні підстави для зупинення провадження по справі до вирішення спору в господарському суді Запорізької області у справі №908/286/16 про тлумачення п.4.7 договору поставки від 08 грудня 2014 року оскільки господарський суд при вирішенні спору надає оцінку договору поставки і на підставі наданих доказів встановлює дату, з якої слід вважати продукцію поставленою.

Крім того, тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов, що підтверджується висновком Вищого господарського суду України від 24 лютого 2016 року у справі №904/6486/15.

За вказаним договором поставка продукції здійснена, покупцем отримана, тобто договір поставки сторонами почав виконуватися.

Не підлягає задоволенню клопотання відповідача про зупинення апеляційного провадження у справі, оскільки зазначені відповідачем обставини не перешкоджають перегляду рішення господарського суду в апеляційній інстанції.

Крім того, в разі позитивного вирішення спору в справі №908/286/16 на користь відповідача, він не позбавлений права подати заяву про перегляд даного рішення за нововиявленими обставинами згідно ст.ст.112-113 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційний господарський суд оцінює клопотання відповідача як спробу затягнути вирішення спору в даній справі, що свідчить про зловживання з боку відповідача процесуальними правами, наданими стороні в господарському процесі.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року відповідає діючому законодавству, господарським судом досліджено всі обставини справи, підстави для скасування законного рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.49, 99, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року у справі № 904/11030/15 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м.Павлоград залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Джихур

Суддя О.М. Виноградник

Суддя Г.К. Дмитренко

(Дата підписання постанови в повному обсязі 11.04.16 р.)