ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016 року Справа № 904/2260/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Дмитренко Г.К.- доповідач

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі: Ситниковій М.Ю.

За участю представників сторін:

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 01/2016 від 05.01.2016 р., представник;

представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2015 року у справі № 904/2260/15

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", м. Київ

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дніпроінмед", м. Дніпропетровськ

про стягнення 11975 грн. 90 коп.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2015 року (суддя Мельниченко І.Ф.) з приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Дніпроінмед на користь приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „АХА Страхування стягнуто 11975 грн. 90 коп. страхового відшкодування та 1827 грн. судового збору. Стягнуто з приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Дніпроінмед в доход Державного бюджету України в особі Управління Державної Казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська 1700 грн. штрафу.

Не погодившись з рішенням суду, приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Дім страхування" (у звязку із зміною найменування) звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" відзив на апеляційну скаргу не надало, правом участі у засіданнях суду не скористалося. 23.03.2016 року приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" подало до апеляційного господарського суду клопотання про розгляд справи без участі його уповноваженого представника.

Заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

18.02.2013 року між акціонерним товариством „Страхова компанія „АХА Страхування (страховик) та гр. ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 36968Га/13дп, за яким акціонерне товариство „Страхова компанія „АХА Страхування було застраховано майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією транспортного засобу марки „Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1.

Із наявної у справі довідки відділу ДАІ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та відомостей 9199091, сформованих АІПС (а.с. 21, 22), вбачається, що 14.05.2013 року у м.Дніпропетровську на пр. Гагаріна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4

В результаті дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу завдано матеріальних збитків.

Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, у звязку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 23).

03.07.2013 року був складений акт огляду пошкодженого транспортного засобу автомобіля НОМЕР_4.

Оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в акціонерному товаристві „Страхова компанія „АХА Страхування транспортний засіб „Mitsubishi державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, у останнього, як власника пошкодженого автомобіля, виникло право вимоги до позивача про страхове відшкодування.

Згідно рахунку - фактури від 28.05.2013 року № 2061 загальна вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля НОМЕР_4, складає 11049 грн. (а.с.38); відповідно рахунку від 17.02.2014 року № 37 вартість ремонтних робіт цього ж автомобіля становить 2036 грн. 90 коп. (а.с. 43).

На підставі заяви ОСОБА_2 про настання події, що має ознаки страхового випадку, від 15.05.2013 року (а.с. 14-15) та про виплату страхового відшкодування (а.с. 16), а також на підставі страхових актів від 30.05.2013 року № 1.001.13.06081/VESKO19319, від 11.03.2014 року №1.001.13.06081/ VESKO6983 (а.с. 40-41, 45-46) позивачем на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту від 18.02.2013 року №36968 ГА/13 дп виплачено страхове відшкодування в загальній сумі 12485 грн. 90 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 31.05.2013 року № 35317 на суму 10449 грн. і від 12.03.2014 року № 95200 на суму 2036 грн. 90 коп. (а.с. 42, 47).

23.09.2014 року на адресу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дніпроінмед" позивачем надіслано заяву від 23.09.2014 року № 8055/26ув про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Цю заяву одержано відповідачем 24.09.2014 року.

Позивачем було отримано роздруківку з Моторно - транспортного страхового бюро України, де зазначено, що ліміт відповідальності відповідно до полісу АВ №9057872 за шкоду майна становить 50000 грн., та франшиза становить 510 грн. (а.с. 24).

Згідно ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

У відповідності із ст. 993 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з положеннями ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а тому до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Звертаючись з даним позовом приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" просило стягнути з відповідача в порядку регресу суму страхового відшкодування 11975 грн. 90 коп.

Відповідно до ст.9 Закону України „Про страхування страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно п. 9 статті 7 Закону України Про страхування страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів є обов'язковим видом страхування, зобов'язуючим власника транспортного засобу в обов'язковому порядку застрахувати свою цивільну відповідальність, а страховика - в обов'язковому порядку відшкодувати пряму шкоду, спричинену страхувальником третій особі.

За ч.22.1 ст. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоровю, майну третьої особи.

В апеляційній скарзі приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Дім страхування" (назву відповідача змінено згідно наказу від 10.02.2016 року №5/к та Статуту (а.с. 140, 141-153) вказує на те, що господарським судом Дніпропетровської області 07.07.2014 року було винесено рішення по справі № 904/2659/14, яким розглянуто спір між тими самими сторонами і щодо того ж предмету спору і з тих же самих підстав (а.с. 135-139), про існування якого було відомо позивачу.

Як вбачається з оскаржуваного рішення у справі №904/2260/15 та рішення у справі №904/2659/14:

- сторонами у цих справах є одні і ті самі суб'єкти, а саме: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед» та приватне акціонерне товариство» «Страхова компанія «АХА Страхування»;

- предмети спору є ідентичні;

- підставою подання позовів є настання дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_4, та один і той же договір майнового страхування транспортного засобу.

З наданого відповідачем рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2014 року вбачається, що предметом позову у справі № 904/2659/14 було стягнення суми страхового відшкодування 9939 грн. (за вирахуванням франшизи), перерахованої за платіжним дорученням від 31.05.2013 року №35317 згідно рахунку від 28.05.2013 року №2061.

Вказану суму включено позивачем до позовних вимог у даній справі № 904/2260/15.

Таким чином рішенням у справі № 904/2659/14 стосовно суми 9939 грн. вже вирішено спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

У пункті 4.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розяснено, що припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 80 Господарського процесуального кодексу України можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Щодо вимог позивача з приводу стягнення 2036 грн. 90 коп. судова колегія відзначає наступне.

Загальні правила регресу встановлені статтею 1191 Цивільного кодексу України. У частині 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України вказано, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У частинах 2,3 статті 1187 Цивільного кодексу України зазначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове і право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України унормовано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно п.1.4. ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Частинами 9, 10 статті 15 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення.

Відповідно довідки ВДАІ №9199091 про дорожньо - транспортну пригоду дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автомобіля НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_4, через недодержання дистанції (а.с. 22).

У разі настання страхового випадку винною є не страхова компанія, а водій транспорту, який заподіяв збиток.

Вина ОСОБА_4 у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди підтверджується постановою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2013 року у справі №199/6586/13-п (3/199/2131/13), згідно якої ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 (а. с. 23).

Пунктом 2.13 Правил дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, визначено, що право на керування транспортними засобами особам може бути надано: автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, СІ, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - з 18-річного віку.

З довідки ВДАІ №9199091 (а.с. 26-27) вбачається, що ОСОБА_4 не мав посвідчення водія на час скоєння дорожньо - транспортної пригоди та не міг на час дорожньо - транспортної пригоди мати посвідчення водія, оскільки на дату дорожньо - транспортної пригоди - 14.05.2013 року йому не виповнилося 18 років, а отже керував транспортним засобом неправомірно, порушуючи правила експлуатації транспортних засобів.

Зважаючи на викладені вище обставини, водія автомобіля НОМЕР_6 неможна віднести до осіб, які на законних підставах експлуатували автомобіль, а дорожньо - транспортна пригода, яка сталася 14.05.2013 року, не є страховим випадком. В такому випадку підстави для виплати страхового відшкодування за полісом АВ/9057872 відсутні.

За таких обставин суму страхового відшкодування 2036 грн. 90 коп. має відшкодувати ОСОБА_4 на загальних підставах.

Рішенням господарського суду у даній справі на підставі п.5 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дніпроінмед" стягнуто 1700 грн. штрафу за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на відповідача ухвалами від 18.03.2015 року та від 14.04.2015 року, а саме ненадання відзиву на позовну заяву.

Рішення господарського суду в цій частині мотивоване тим, що вимоги ухвали щодо надання обґрунтованого відзиву виконані не були, а також не було повідомлено поважних причин його неподання, незважаючи на те, що у останнього було достатньо часу для підготовки та надіслання на вимогу суду відзиву на позовну заяву.

Доводи скаржника про безпідставне стягнення місцевим господарським судом штрафу з відповідача у сумі 1700 грн. за невиконання вимог суду, на думку колегії суддів, є обґрунтованим, оскільки п.1 ч.1 ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право (а не обовязок) відповідача після одержання ухвали про порушення справи надіслати господарському суду відзив на позовну заяву і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалами про порушення провадження у справі від 18.03.2015 року та про відкладення розгляду справи від 14.04.2015 року суд першої інстанції не визнавав явку уповноважених представників відповідача у судові засідання обовязковою.

У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами.

У відповідності із статтею 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Неподання відзиву на позовну заяву не розцінюється апеляційним господарським судом як дія, спрямована на штучне затягування судового процесу, або як зловживання процесуальними правами, а тому не тягне за собою стягнення штрафу на підставі п.5 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного рішення підлягає скасуванню.

Наказом генерального директора приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування" ОСОБА_6 від 10.02.2016 року № 5/к «Про приведення внутрішніх та інших документів товариства у відповідність до Статуту» на виконання рішення позачергових загальних зборів акціонерів приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дніпроінмед", затвердженого протоколом від 22.01.2016 року № 84, наказано з 10.02.2016 року використовувати у своїй діяльності, у тому числі в діловому листуванні при складанні будь-яких документів (господарських договорів, договорів страхування та перестрахування, тощо) найменування товариства: повне найменування - приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Дім страхування", скорочене найменування ПрАТ "СК "Дім страхування" (а.с. 140).

У звязку з цим відповідачем у даній справі слід вважати приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Дім страхування".

Керуючись п.2 ст. 80, ст. ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування" задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2015 року у справі № 904/2260/15 скасувати.

У стягненні 2036 грн. 90 коп. страхового відшкодування відмовити.

В частині стягнення 9939 грн. страхового відшкодування провадження у справі припинити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", м. Київ на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування", м. Дніпропетровськ 2009 грн. 71 коп. судового збору за подання апеляційної скарги, видавши наказ.

У відповідності зі ст.122 Господарського процесуального кодексу України припинити стягнення за наказом господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2015 року у справі № 904/2260/15, який видано на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2015 року.

Виконання цієї постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Головуючий суддя Г.К. Дмитренко

Суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В. Джихур

повний текст постанови виготовлений 15.04.16р.