РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016Справа №910/4027/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСО"

до Міністерства оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України

про стягнення 1 169 064,00 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Вичівська О.Ю. - за довіреністю № 11 від 10.02.2016 року;

від відповідача: Кривошея Д.А. - за довіреністю № 220/825/д від 30.12.2015 року;

від третьої особи: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСО" звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення 1 169 064,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару згідно умов Договору №286/3/15/527 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти державного бюджету України) від 30.10.2015 року.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 1 169 064,00 грн. - заборгованості за договору №286/3/15/527 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти державного бюджету України) від 30.10.2015р., 17 535,96 грн. - судового збору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.03.2015 року порушено провадження по справі, призначено розгляд справи на 30.03.2016 року, залучено до участі у справі Департамент державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України (03113, м. Київ, проспект Перемоги, 55/2) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

В судове засідання 30.03.2016 року представник третьої особи не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні 30.03.2016 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав та подав відзив на позовну заяву.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 30.03.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІСО» (далі по тексту - постачальник, позивач) та Міністерством оборони України (далі по тексту - покупець, відповідач) укладено Договір №286/3/15/527 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти державного бюджету України) (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору) постачальник зобов'язується у 2015 році поставити замовнику одяг верхній, інший, чоловічий і хлопчачий (Лот 1. Костюм (куртка і штани) літній польовий) (далі - товар), а Замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому Договорі.

25.11.2015 року до Договору укладена додаткова угода №1., відповідно до умов якої пункт 1.2. розділу І «Предмет договору» викладено в новій редакції. А саме, змінено тип, клас та ТУ тканини для виготовлення костюму (куртка та штани) літнього польового. Внесено зміни до додатку 2 договору (Ростовка Міністерства оборони України за Специфікацією). Всі інші положення Договору залишаються без змін. Так, згідно специфікації в термін до 20.12.15 Позивач був зобов'язаний поставити 10 000 костюмів (куртка і штани) літніх польових по ціні 624,50 грн. на загальну суму 7 494 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ).

Відповідно до п. 2.7. Договору, приймання товару оформлюється актом приймального контролю (якості), який повинен бути складений військовим представником Міністерства оборони України. Належним чином оформлений і підписаний акт є підтвердженням приймання товару по якості та направляється замовнику після відправки товару разом з рахунком-фактурою.

Згідно з п. 2.8. Договору, приймання товару за кількістю та якістю у всіх випадках, які не врегульовані положеннями цього Договору, здійснюється одержувачем Замовника (відповідача) відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю (затверджена постановою Державного арбітражу при Раді Міністерства СРСР від 15.06.65 №П-6) та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю (затверджена постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.66 № П-7) з доповненнями І змінами, які внесені до них в установленому порядку та нормативно-правовим актам України, які регулюють такі відносини. Належним чином оформлені документи (видаткова накладна Постачальника (позивача) та повідомлення-підтвердження) є підтвердженням приймання та оприбуткування за обліком товару.

Відповідно до п. 4.1. Договору, розрахунки за фактично поставлений товар проводиться протягом 30 банківських днів (за умовами надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання Постачальником Замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на поставлений товар, підписаний керівником та головним бухгалтером Постачальника (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі) (п. 4.1. Договору).

Згідно з п. 4.2. Договору, до рахунку-фактури додаються:

- акт приймального контролю (якості) товару, на якому повинен бути оригінал підпису одержувача Замовника, засвідчений мастичною печаткою, який підтверджує держання товару

- видаткова накладна Постачальника;

- повідомлення-підтвердження;

31.12.2015 року на виконання умов Договору Позивач виконав взяті на себе договірні зобов'язання виконав належним чином та здійснивши поставку Товару на загальну суму 1 169 064,00 грн., який прийнято відповідачем, що підтверджується видатковою накладною №99 від 31.12.2015 року на загальну суму 1 169 064,00 грн.

Згідно п. 4.2 договору позивач надав на оплату відповідачу наступні документи:

- рахунок - фактура № 102 від 31 грудня 2015р. на суму 1 169 064,00 грн.;

- видаткова накладна № 99 від 31 грудня 2015р. на загальну суму 1 169 064,00 грн.;

- акт приймального контролю якості № 2 від 30 грудня 2015 р.;

- оголошення №2 від 29 грудня 2015 р. (продукція перевірена, відповідає ТУ У 14.1-8:2015 та затвердженому зразку).

- повідомлення - підтвердження №1443 від 31 грудня 2015 р.

Листом № 286/6/229 від 18.01.2016 року Відповідач повернув позивачу документи на оплату без реалізації у зв'язку з закінченням бюджетного року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару, відповідно до умов Договору, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 1 169 064,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, поставив відповідачу товар за відповідну плату згідно умов Договору, а відповідач в порушення умов Договору не сплатив на користь позивача вартість отриманого товару, та має перед позивачем заборгованість в розмірі 1 169 064,00 грн.

Суд зазначає, що на підставі частини другої статті 617 ЦК України, частини другої статті 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд України у своїй постанові від 15.05.2012 року у справі № 11/446).

Згідно частини першої статті 96 ЦК юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 1 169 064,00 грн. - заборгованості за договору №286/3/15/527 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти державного бюджету України) від 30.10.2015р., нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, м. Київ, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСО» (01023, м. Київ, ВУЛИЦЯ ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКА, будинок 139, офіс 345; ) 1 169 064 (один мільйон сто шістдесят дев'ять тисяч шістдесят чотири) грн. 00 коп. - заборгованості за договору №286/3/15/527 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти державного бюджету України) від 30.10.2015р., 17 535 (сімнадцять тисяч п'ятсот тридцять п'ять) грн. 96 коп. - судового збору.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 04.04.2016 року.