Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "07" квітня 2016 р. Справа № 906/97/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 08.10.2015,

від відповідача-1: ОСОБА_2 довіреність від 23.03.2016

від відповідача - 2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АННА" (м. Житомир)

до 1) Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (м. Київ)

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександр-Гарант-Груп" (м. Вінниця)

про усунення перешкод в користуванні орендованими приміщеннями

В судовому засіданні від 24.03.2016 оголошувалась перерва до 15:00 год. 31.03.2016 з викликом сторін.

В судовому засіданні від 31.03.2016 оголошувалась перерва до 10:30 год. 07.04.2016 p з викликом сторін.

У лютому 2016 року ТОВ "Анна" звернулося до суду з позовом про усунення перешкод з боку відповідача -1 в користуванні орендованими приміщеннями, що були передані в оренду позивачу згідно договору оренди нежитлового приміщення загальною площею 361,3 кв.м, що розташовано за адресою: м. Житомир, вул. Щорса, 31, укладеного сторонами 01.10.2014 №Ж15/09, шляхом зобов'язання відповідача-1 не чинити перешкоди у користуванні орендованим ТОВ "Анна" приміщенням

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 23.01.2016 по даний час відповідач ПАТ "Дельта Банк" не допускає працівників позивача до орендованих останнім приміщень за вказаним договором оренди, уклавши з другим відповідачем договір на охорону будівлі, вимагаючи позивача таким способом сплатити йому 117496,13 грн заборгованості зі сплати компенсації витрат на експлуатаційні та комунальні послуги, в стягненні яких банку було відмовлено згідно рішення господарського суду Житомирської області від 24.11.2015 у справі № 906/1399/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АННА" про стягнення 177812,90 грн.

10.03.2016 до господарського суду від відповідача ПАТ "Дельта Банк" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаної справи №906/1399/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АННА" про стягнення 177812,90 грн. ОСОБА_1 клопотання обґрунтоване тим, що рішенням господарського суду Житомирської області по справі №906/1399/15, яке знаходиться на оскаржені у Рівненському апеляційному господарському суді, було стягнуто з ТОВ "Анна" на користь ПАТ "Дельта Банк" - 1856,37 грн пені за несвоєчасну сплату орендної плати, припинено провадження у справі в частині стягнення 23 000,00 грн основного боргу, врешті позову відмовлено. Позовні вимоги за даним позовом ґрунтуються на усуненні перешкод у користуванні орендованим майном через несплату ТОВ "Анна" орендної плати, а тому на думку першого відповідача рішення апеляційної інстанції щодо законності та обґрунтованості вимог банку щодо стягнення з позивача на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" комунальних та експлуатаційних витрат у справі №906/1399/15, вплине на обґрунтованість позовних вимог у справі №906/97/16.

Оскільки відповідачем-1 у своєму клопотанні не було наведено обставини, які вказували б на те, що розгляд даної справи є неможливим до вирішення пов'язаної справи, тому ухвалою суду від 10.03.2016 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі №906/97/16 було відмовлено.

10.03.2016, 24.03.2016 та 31.03.2013 відповідач -1 надав відзив на позовну заяву, письмові заперечення на позовну заяву та відповідно доповнення до відзиву, згідно яких у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі (т.1 а.с.37-40, 79, 80, 98, 99).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача-1 в позові просить відмовити, наполягаючи, що договір оренди не був пролонгований на новий строк, орендар про намір переукласти договір оренди на новий строк та (або) продовження строку дії договору оренди орендодавця у встановленому п.4.2 договору оренди не повідомляв, а станом на 01.02.2016, т.т. після закінчення строку дії договору оренди у орендаря перед орендодавцем утворилась заборгованість зі сплати комунальних послуг в розмірі 225 763,24 грн.

Відповідач-2 відзив на позовну заяву не надав, в судове засідання уповноваженого представника не направив, про причини неявки не повідомив, хоча про час і місце засідання суду повідомлений належним чином.

Розгляд справи здійснюється за наявними в матеріалах справи документами, відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2014 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (орендодавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АННА" (орендар/відповідач) укладено договір оренди №Ж15/09, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування на умовах цього ту частину нежитлового приміщення загальною площею 361,3 квадратних метри, що розташоване в приміщенні на:

- 1 (першому) поверсі будівлі, а саме: №4 - площею 6,0 кв.м., №5 - площею 19,7 кв.м., №6 - площею 306 кв.м., №16 - площею 12,0 кв.м., №21 - площею 12,8 кв.м., №25 - площею 15,6 кв.м., №26 - площею 18,5 кв.м., №27 - площею 2,8 кв.м., №28 - площею 1,5 кв.м., №29 - площею 2,5 кв.м., №30 - площею 1,4 кв.м., №31 площею 1,2 кв.м. та на

- 2 (другому) поверсі будівлі, а саме: №2 - площею 25.3 кв.м., №3 - площею 155,00 кв.м., №4 - площею 10,5 кв.м, №5 - площею 2,8 кв.м., №6 - площею 4,0 кв.м., №7 - площею 44,2 кв.м., №8 - площею 4,0 кв.м., №9 - площею 7,1 кв.м., №12 - площею 2,9 кв.м., №13 - площею - 3,4 кв.м., №14 - площею 1,4 кв.м., №15 - площею 1.6 кв.м., №16 - площею 1,5 кв.м.

Приміщення знаходяться за адресою: Житомирська область, м. Житомир, вул. Щорса, буд. 31.

Відповідно до п.4.1 договору оренди строк його дії було визначено до 30.09.2015. (т.1 а.с.11-20)

В подальшому, сторони дійшли згоди та уклали договори про внесення змін до п.4.1 договору оренди та продовжили строк дії договору згідно договору про внесення змін №1 від 30.09.2015 до 30.10.2015 та згідно договору про внесення змін №3 від 30.10.2015 до 31.01.2016.

Згідно п.п. 5.1 договору орендна плата за цим договором, встановлюється у розмірі 23000,00 грн, в тому числі ПДВ 20% - 3833,33 грн, на календарний місяць, в тому числі плата за користування земельною ділянкою. При визначенні розміру орендної плати не врахована вартість спожитих орендарем в Приміщенні експлуатаційних та комунальних послуг (електропостачання, послуг каналізації та водовідведення, холодного і гарячого водопостачання, опалення). Відшкодування вартості вказаних експлуатаційних та комунальних послуг проводиться окремо орендарем на підставі виставлених орендодавцем рахунків. Починаючи з дати підписання сторонами акту приймання Приміщення та по дату повернення, Орендар щомісячно відшкодовує орендодавцю витрати на експлуатаційні та комунальні послуги, пов'язані з утриманням приміщення, розмір яких розраховується пропорційно площі приміщення та/або відповідно до показань лічильників, встановлених в приміщенні, а також на рахунків, що отримані орендодавцем від відповідних організацій, які надають відповідні послуги. Щомісячно відшкодування орендодавцю витрат на експлуатаційні та комунальні послуги, що пов'язані з утриманням приміщення, здійснюється на підставі виставлених орендодавцем рахунків.

23.01.2016 АТ "Дельта Банк" уклало з відповідачем-2 ТОВ "Олександр-Гарант-Груп" додаткову угоду №3 до договору про надання охоронних послуг №26/14 від 01.11.2013 щодо цілодобового посту фізичної охорони будівлі, що належить банку за адресою: м. Житомир, вул.Щорса, буд,3 (т.1 а.с.100-102).

У зв'язку з введенням відповідачем-1 з 23.01.2016 охорони орендованого приміщення, які здійснювали не допуск позивача до орендованих приміщень, позивач звернувся із заявою до Житомирського відділу поліції ГУНПУ в Житомирській області, про що свідчить внесене 24.01.2016 до ЄДРКП кримінальне провадження №0000609 за фактом самоправних дій з боку працівника банку ОСОБА_3 (т.1 а.с.21)

Крім того, 27.01.2016 директор ТОВ "Анна" звернулася, також, із аналогічною заявою про вчинені кримінальні правопорушення до НПУ, Генеральної прокуратури та СБУ (т.1 а.с.27).

ТОВ "Анна", вважаючи себе належним орендарем, оскільки від відповідача-1 не отримав заперечень стосовно користування орендованим приміщенням після закінчення строку дії договору оренди, а відтак договір є пролонгованим, позивач продовжив користуватись орендованими приміщеннями, тому просить усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном з боку відповідачів шляхом зобов'язання відповідач-1 не чинити перешкод у його користуванні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної та моральної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При їх здійсненні особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускається використання цивільних прав для неправомірного обмеження конкуренції, зловживанням монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч. 2-5 ст. 13 ЦК України, суд може зобовязати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковими для неї. Виконання цивільного обовязку забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, яка встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обовязку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

Як зазначалося вище, між ТОВ "Анна" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір оренди приміщень загальною площею 361,3, що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Житомир, вул. Щорса, буд. 31, строк дії якого було продовжено до 31.01.2016.

Пунктом 3.2.6 договору оренди передбачено, що у випадку порушення орендарем зобов'язань щодо своєчасної сплати будь-яких платежів за цим договором та (або) звільнення об'єкта оренди, орендодавець має право застосувати оперативно-господарську санкцію у вигляді припинення господарського використання об'єкта оренди орендарем та припинити доступ орендаря (в т.ч. його працівників, гостей, відвідувачів тощо) до об'єкта оренди. Сторони дійшли згоди, що орендодавець не несе відповідальності за збереження майна орендаря. Про застосування передбаченої цим підпунктом договору оперативно-господарської санкції орендодавець зобов'язаний письмово повідомити орендаря за 3 (три) робочих дня до дня її застосування.

Згідно рішення господарського суду Житомирської області від 24.11.2015 у справі №906/1399/15, за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АННА" про стягнення 177812,90 грн, вимоги про стягнення на користь позивача заборгованості з компенсації витрат на експлуатаційні та комунальні послуги в сумі 117496,13 гривень визнано безпідставними та такими, що не підлягали задоволенню, а тому в позові в частині стягнення коштів в цій частині було відмовлено.

23.01.2016 ПАТ "Дельта Банк", не зважаючи на рішення господарського суду Житомирської області від 24.11.2015, яке станом на 23.01.2015 набрало законної сили та не оскаржувалось банком станом на 23.01.2016, застосував до ТОВ "Анна" оперативно-господарську санкцію у вигляді припинення господарського використання об'єкта оренди орендарем та припинив доступ орендаря до орендованих приміщень.

Як доказ письмового повідомлення орендаря про застосування даної санкції, відповідач-1 вказує на претензію № 4971 від 10.07.2015, з тексту якої вбачається, що заявник попереджає орендаря про наявність станом на 10.07.2015 заборгованості з орендної плати в сумі 89095,00 грн за період з лютого 2015 по червень 2015, та 105976,22 грн не компенсованих орендарем витрат по комунальним та експлуатаційним платежам по травень 2015 року включно. Вимагав сплатити дані суми протягом 9 календарних днів, з 10 календарного дня з дня отримання даної претензії у відповідності до п.7.3.1 договору строк оренди є припиненим достроково. Також, попереджено, що у відповідності до п.3.2.6 договору, на 10 календарний день з дати отримання цієї претензії буде застосовано оперативно-господарську санкцію у вигляді припинення доступу персоналу орендаря до об'єкта оренди (т.1 а.с. 52).

З даною претензією було ознайомлено директора ТОВ "Анна" ОСОБА_4 24.07.2015, про що міститься відповідний запис на даній претензії - "не согласна".

Господарський суд вважає, що у разі несплати існуючої заборгованості, відповідач-1 мав би застосувати санкцію до позивача, згідно даної претензії, саме 04.07.2015. На момент застосування санкції за даними ПАТ "Дельта Банк" заборгованість збільшилася, і станом на 01.02.2016 становить 225763,24 грн. В матеріалах справи відсутні будь-які нові претензії про наявність заборгованості у позивача перед відповідачем-1. Також, рішенням господарського суду Житомирської області від 24.11.2015 у справі № 906/1399/15 встановлено, що станом на 24.11.2015 у ТОВ "Анна" відсутня заборгованість з орендної плати по серпень 2015 року.

Отже, дана претензія не є належним доказом повідомлення орендаря, відповідно до п.3.2.6 договору, за три дні до застосування ПАТ "Дельта Банк" санкцій саме 23.01.2016.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідач-1 безпідставно здійснював перешкоди у користуванні орендованим приміщенням з 23.01.2016 по 31.01.2016.

Однак, відповідно до вимог п.4.2 договору по закінченні чергового строку оренди за ним договором, орендар має переважне право перед будь-якими третіми особами па продовження дії та/або переукладення цього договору на наступний строк. При цьому про бажання скористатися своїм переважним правом і переукласти договір на новий строк орендар письмово повідомляє орендодавця не менш ніж за три місяці до закінчення строку дії даного договору. Умови і порядок користування переважним правом регулюються ст.777 Цивільного кодексу України.

Також, відповідно до п. 9.2 договору сторони, з огляду на положення п.9.1. цього Договору, встановили наступний строк цього договору. Строк цього договору становить період часу з дня вступу в дію цього договору до моменту закінчення строку його дії відповідно до цього пункту договору. Цей договір вступає в дію з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, а в частині встановлення правовідносин оренди, передбачених цим договором, - з дня, визначеного згідно з п.4.1. цього договору. Строк дії цього договору закінчується: в частині правовідносин оренди приміщення, встановлених цим договором, - з моменту закінчення правовідносин оренди, визначеного згідно з п.4.1. цього договору, а в частині регулювання інших правовідносин, передбачених цим договором, (крім положень п.9.5. цього договору) - з дня повного виконання сторонами своїх зобов'язань, передбачених цим договором. Положення п.9.5. цього договору за взаємною згодою сторін діють безстроково.

Представник відповідача-1, що не заперечувалось представником позивача, в судовому засіданні пояснив, що від орендаря не надходили письмові повідомлення про наміри продовжувати договір оренди приміщення.

Отже, у зв'язку з відсутністю від орендаря письмового повідомлення про намір продовжувати договір оренди, строк дії договору оренди № Ж15/09 від 01.10.2014 (з урахуванням договорів про внесення змін № 1 від 30.09.2015 та № 3 від 30.10.2015) закінчився 31.01.2016.

Як зазначає представник відповідача-1, договір оренди закінчив свою дію, позивач від підписання акта повернення обєкта оренди ухиляється (а.с. 61, 63).

Як вбачається з п. 1.4 договору оренди відповідач-1 є власником орендованого позивачем приміщення.

Згідно із частиною першою статті 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Проте, передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 27.05.2015 № 6-92цс15.

Згідно із ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 і 2 ч. 1 ст. 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Оскільки спірне майно було передане відповідачем-1 за договором оренди, між сторонами склались зобов'язальні правовідносини, передбачений статтею 391 ЦК України речово-правовий спосіб захисту не може бути застосований судом для захисту прав позивача. Крім того, позивач не є власником майна, а право користування орендованим майном закінчилося 31.01.2016.

Відповідно до змісту ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України та ст.20 Господарського кодексу України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Отже, враховуючи викладене, господарський суд прийшов до висновку, що позивачем не вірно обраний спосіб захисту своїх порушених прав, оскільки позивач з 01.02.2016 не є орендарем спірного приміщення, а тому не може вимагати усунення перешкод у користуванні орендованим майном, право користування на яке для нього закінчилося 31.01.2016.

Керуючись ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 14.04.16

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - у справу,

2 - відповідачу2 (рек. з повід.)