РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2016 р. Справа № 918/1564/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Гудак А.В. ,

суддя Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Клімук Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційні скарги позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" та відповідача приватного підприємства "Фабрика кондитерських прикрас" на рішення господарського суду Рівненської області від 19.01.2016 р. у справі №918/1564/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"

до приватного підприємства "Фабрика кондитерських прикрас"

про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав на зображення персонажа "Мєдвєдь" в сумі 175006 грн. 00 коп.

За участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 19.01.2016 року у справі №918/1564/14 (суддя Торчинюк В.Г.) позов товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" до приватного підприємства "Фабрика кондитерських прикрас" про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав на зображення персонажа "Мєдвєдь" в сумі 175006 грн. 00 коп. задоволено частково. Стягнуто з приватного підприємства "Фабрика кондитерських прикрас" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" суму компенсації в розмірі 73008 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1096 грн. 20 коп. Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення 101926 грн. 00 коп. компенсації за порушення майнових авторських прав.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції з посиланням на ст.ст.1, 7, 8, 9, 11, 31, 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права", ст.ст.435, 437, 1108, 1109 Цивільного кодексу України, вказав, що зображення персонажу "Медвідь" в кондитерській прикрасі "Маша і Медвідь" з авторської колекції "Дитячі казки" є відтворенням персонажу "Мєдвєдь" із аудіовізуального твору "Маша и Медведь" шляхом переробки останнього, автором персонажів є громадянин ОСОБА_6, якому належать немайнові права, виключні ж майнові права належать товариству з обмеженою відповідальністю "Маша и Медведь", яке має право захищати свої права, у тому числі шляхом звернення до господарського суду з цим позовом. Однак, судом встановлено, що використання зображення персонажу "Медведь" до анімаційного дитячого серіалу "Маша и Медведь" при виготовленні прикрас "Дівчинка і Ведмідь" та його розповсюдження, здійснювалось без згоди позивача як субєкта авторського права. Відповідно, здійснюючи виготовлення та реалізацію кондитерської прикраси, відповідач тим самим розповсюджував контрафактний примірник твору, оскільки використання зображення персонажу "Медведь" здійснювалось з порушенням авторського права. Натомість, суд беручи до уваги наявність доказів вчинення відповідачем дій, які визнаються порушенням авторського права, зважаючи на характер порушення та заяву про збільшення розміру позовних вимог, дійшов висновку, що заявлена до стягнення компенсація в сумі 175006 грн. 00 коп є непомірно великою, відтак вбачає обґрунтованість позовних вимог лише в частині стягнення 73080 грн. 00 коп. компенсації за порушення виключних майнових прав.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині стягнення з приватного підприємства "Фабрика кондитерських прикрас" суми компенсації в розмірі 73008 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 1096 грн. 20 коп., та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь". Вказує на те, що судом першої інстанції не доведена наявність у позивача виключних прав на зображення персонажу "Мєдвєдь" як складової частини аудіовізуального твору "Маша і Мєдвєдь", адже згідно ліцензійного договору про надання використання творів образотворчого мистецтва №ЛД-1/2010 від 08.06.2010 року, укладеного між ТОВ "Маша и Медведь" та ОСОБА_6, останній передає виключне право використання малюнків "Маша" і "Ведмідь", а не образу персонажу "Мєдвєдь". Також звертає увагу на порушення господарським судом Рівненської області законодавства при призначенні судових експертиз та ненадання належної правової оцінки, наявним в матеріалах справи, висновкам проведених експертних досліджень. Відповідач наголошує на тому, що задовольняючи частково позовні вимоги на суму 73008 грн., суд не обґрунтував суми стягнення, оскільки не вказав кількості мінімальних заробітних плат, з яких вона складається, що передбачено постановою Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних із захистом права інтелектуальної власності" №12 від 17.10.2012 р.

Крім того, товариство з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" також оскаржило рішення суду першої інстанції. В своїй апеляційній скарзі позивач просив рішення господарського суду Рівненської області від 19.01.2016 р. змінити, та стягнути з приватного підприємства "Фабрика кондитерських прикрас" компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 175006,00 грн. Вказує на те, що при прийнятті рішення, судом першої інстанції не обґрунтовано розмір присудженої до стягнення компенсації. Одночасно, рішення, в порушення чинного законодавства, не містить жодної вказівки на орієнтовний розмір шкоди, завданої правовласнику, та не враховує статус порушника виробник. Посилаючись на ст.52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", п.42 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" №5 від 04.06.2010 р., ст.45 Угоди про торговельні аспекти інтелектуальної власності (Угоди ТРІПС), позивач вважає, що має право на задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме у розмірі 175006,00 грн.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому вказує на те, що апеляційна скарга патентного повіреного ОСОБА_1 є необґрунтованою, а її вимоги незаконними. Зокрема, зазначає, що збільшення позовних вимог представник позивача обґрунтовує висновком Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України №1038 від 11.12.2015 року. Однак розрахунок розміру доходу (упущеної вигоди) проведений експертом у вказаному висновку є незаконним, так як в ньому не вказано, яким чином проведено нарахування за 2012-2013 рр. Крім того, посилається на неврахування судом першої інстанції того, що ОСОБА_1 є особою, яка не має права підписувати будь-які документи від імені ТОВ "Маша и Медведь", в тому числі заяву про збільшення позовних вимог від 11.01.2016 р., так як довіреність на представлення інтересів позивача датована 12.01.2016 р.

19.02.2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду представник відповідача подав клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи. Посилаючись на п.1.6. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, ст.ст. 28, 94 ГПК України, просив призначити судово-почеркознавчу експертизу з метою встановлення дійсності довіреностей, на підставі яких представники позивача представляють інтереси ТОВ "Маша і Мєдвєдь".

Відповідно до ч.1 ст.41 ч.1 ГПК України судова експертиза призначається лише для розяснення питань, що виникають при вирішенні господарського суду і потребують спеціальних знань.

Отже, необхідність призначення експертизи обумовлюється виключно для зясування обставин спору та має знаходитись в межах предмету доказування у справі. Наявність повноважень представника сторони не знаходиться в площині предмету спору та не входить до предмету доказування у справі, а є процесуальним елементом, за допомогою якого суд може дійти висновку про наявність чи відсутність повноважень представника діяти в інтересах сторони.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні заявленого клопотання.

Розглянувши апеляційні скарги та відзиви на них, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що оскаржене рішення господарського суду Рівненської області слід залишити без змін, апеляційні скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статтей 435, 437 ЦК України і статтей 1, 7, 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права" первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. Автором є фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. За відсутності доказів іншого, автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Суб'єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах.

Об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема літературні письмові твори белетристичного, публіцистичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті тощо). Частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону (пункт 1 частини 1 статті 8, статті 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права").

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 власною творчою працею створено малюнки "Маша" і "Мєдвєдь", які використовуються при створенні персонажів аудіовізуального твору - анімаційного серіалу "Маша и Медведь" (презумція авторства).

08.06.2010 року між позивачем (ліцензіат) та ОСОБА_6 (ліцензіар) укладено ліцензійний договір № ЛД-1/2010 про надання права використання творів образотворчого мистецтва (виключна ліцензія) (з додатком № 1, том 1, а.с. 13 26, надалі - договір)

Згідно з пунктом 1.1 договору ліцензіар надає ліцензіату на строк дії даного договору за винагороду право використання творів в установлених даним договором межах, на умовах виключної ліцензії, тобто без збереження за ліцензіаром права видачі ліцензій на використання творів способами, передбаченими цим договором, іншими особами.

Малюнки, а також DVD-диск із записом названих малюнків і першої серії анімаційного серіалу "Маша и Медведь", які використовуються для ідентифікації предмету даного договору, є додатком № 1 до договору, який є його невід'ємною частиною.

Ліцензіар гарантує, що він особисто створив твори, є їхнім єдиним автором, на момент передачі прав за договором ліцензіар є власником прав на твори, що передаються ліцензіату, а також, що при створенні творів ним дотриманні інтелектуальні права інших осіб, що охороняються законом (пункт 1.2 договору).

За пунктом 2.1 договору право використання творів способами, передбаченими даним договором, надається ліцензіаром ліцензіату на території всіх країн світу на строк з дати укладення даного договору до 30 червня 2025 року включно.

Згідно з підпунктів 2.2.1 - 2.2.11 пункту 2.2 договору за даним договором ліцензіар надає ліцензіату право використовувати твори як разом, так і окремо, наступними способами: відтворювати твори, тобто виготовляти один чи більше екземпляри творів та (або) їх частини в будь-якій матеріальній формі, у тому числі шляхом візуального запису без обмеження тиражу; "будь-яка матеріальна форма" - це у тому числі будь-які промислові вироби (сувеніри, предмети галантереї, текстильні, трикотажні вироби, ігри, іграшки та ін.), пам'ять ЕОМ без залежності від способу дії, оптичні диски, цифрові диски, носії високої чіткості, машинозчитувальні носії, магнітні стрічки, фото-кіно плівки будь-яких форматів, а також інші носії як відомі на момент укладення Договору, так і ті, що стануть відомими протягом строку дії Договору з рівня техніки; розповсюджувати екземпляри творів; здійснювати публічний показ; імпортувати оригінали чи екземпляри творів; надавати в прокат оригінали чи екземпляри творів; публічно виконувати; сповіщувати в ефір чи по кабелю; здійснювати переклад чи іншу переробку; доводити до загального відома; використовувати шляхом включення до інших творів.

Ліцензіат має право видавати субліцензії без попередньої згоди ліцензіара, реєструвати твори або їх частини, назви та персонажів, як торговельні марки (пункти 2.5 - 2.7 договору).

Відповідно до пункту 2.10 договору якщо треті особи порушують виключне право ліцензіара, і таке порушення буде зачіпати права ліцензіата, то названі особи зобов'язуються разом захищати свої права; відмова ліцензіара від захисту своїх прав, як і його бездіяльність не є перепоною для самостійного вжиття ліцензіатом заходів захисту його прав в передбаченому законом порядку.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання і діє протягом всього строку надання прав на використання творів, встановлених пунктом 2.1 договору, які діють протягом строку дії виключних прав на складні об'єкти, в які будуть включені твори (персонажі, частини, елементи).

Крім того, 8 червня 2010 року та 12 листопада 2010 року між ТОВ Студія "Амімаккорд" (правовласник) та позивачем (правонабувач) укладено договори про відчуження виключних прав на аудіовізуальний твір (серіал "Маша и Медведь") №010601-МиМ (з додатками № 1 - 8) та № 1007/19 (з додатками № 1 - 2) відповідно (том 2, а.с. 20 35, надалі - договори).

За умовами вказаних договорів правовласник в порядку, передбаченому цими договорами, передає правонабувачу виключне право на аудіовізуальний твір - серіал "Маша и Медведь", який має статус "національного фільму", а правонабувач зобов'язується виплатити правовласнику обумовлену договором винагороду.

Передачі підлягає виключне право на наступні серії аудіовізуального твору: "Раз, два, три! Елочка гори", "Первая встреча", "До весны не будить!", "Весна прийшла!", "Ловись рыбка!", "Следы невиданных зверей!", "С волками жить...!", "Позвони мне, позвони!", "День варенья", "Праздник на льду", "Первый раз в первый клас", "Граница на замке" (пункти 1.1 договорів).

Основні ідентифікаційні характеристики серій аудіовізуального твору, виключні права на які підлягають передачі відповідно до даних договорів, наведені в додатках № 1, які є невід'ємною частиною даних договорів (пункт 1.2 договорів).

Згідно з пунктами 1.3 - 1.5 договорів правовласник гарантує, що є власником виключних прав на аудіовізуальний твір. Виключне право на аудіовізуальний твір передається правовласником набувачу у повному обсязі для використання його будь-яким способом і в будь-якій формі. Виключне право на аудіовізуальний твір переходить від правовласника до набувача в момент підписання сторонами договору.

Дані договори вступають в силу з моменту їх підписання і діють протягом всього строку дії виключного права на аудіовізуальний твір (пункт 6.1 договорів).

Судом першої інстанції на підставі ретельного аналізу змісту вказаних договорів, з урахуванням положень ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину за відсутності доказів визнання їх недійсними чи доказів їх розірвання та на підставі ст.1108, ч. 1 ст. 1109 ЦК України, ст. 9, ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 31, ч.1-3 ст. 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" було зроблено цілком вірний висновок про те, що ТОВ "Маша і Мєдвєдь" є власником виключних майнових авторських прав на персонаж "Медведь", як частину твору, яка може використовуватися самостійно, що наділяє її правом вимагати судового захисту таких прав з підстав, зазначених у позовній заяві.

Таким чином, ТОВ "Маша і Мєдвєдь" є належним позивачем по даній справі, а персонаж "Медведь" є окремою складовою твору, що охороняється та захищається законом.

Судом апеляційної інстанції на підставі рахунку - фактури № ПН-001388 від 26.12.2013 року, квитанції від 31.12.2013 року безспірно встановлено, що 31.12.2013 року представниками ТОВ "Маша і Мєдвєдь" було придбано кондитерські прикраси серії "Маша і Медвідь" з колекції "Дитячі казки" ПП "Фабрика кондитерських прикрас" у кількості 5 шт. за ціною однієї прикраси 63 грн. 00 коп..

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було проведено ряд судових експертиз та отримано відповідні висновки, а саме: висновок №4822/4823 від 26.01.2015 року (експертиза №1), висновок за результатами проведення повторної комплексної судової експертизи №047/15 від 08.06.2015 року (експертиза № 2), висновок за результатами проведення повторної комісійної судової експертизи №1038 від 11.12.2015 року (експертиза №3).

Оцінюючи наведені висновки, колегія суддів суду апеляційної інстанції приймає до уваги висновок експертизи №3, за яким при створенні кондитерської прикраси "Дівчинка і ведмідь", яка виготовлялась ПП "Фабрика кондитерських прикрас" (знімки №12-13, 18-19, 24-25, 27-28), використано зображення персонажу "Мєдвєдь" (виключні майнові права на який передано за Ліцензійним договором №ЛД-1/2010 від 08.06.2010р.) шляхом переробки (виготовлення тривимірного обєкту із двомірного обєкту) останнього. За результатами проведеного дослідження експертами зроблено висновок про те, що зображення кондитерських прикрас "Дівчинка і Ведмідь" (знімки № 9-10, 12-13, 15-16, 18-19, 21-22, 24-25, 27-28) містить зображення "Ведмедя", який є переробкою зображення персонажа "Медведь" (назва вказана російською мовою) з аудіовізуального твору "Маша и Медведь", і, в цьому контексті, відповідає останньому.

Надання переваги наведеному висновку повторної комісійної експертизи (експертиза №3) перед висновком повторної комплексної експертизи (експертиза №2), який містить протилежний висновок обумовлена тим, що експерт під час проведення експертизи №2 взагалі не досліджував питання про те, чи є зображення ведмедя з кондитерських прикрас "Дівчинка і Ведмідь" переробкою, як одним з видів використання зображення персонажу "Мєдвєдь" із аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша і Мєдвєдь".

Згідно з положенням п. 6 ч. 3 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти зокрема й переробку, адаптацію, аранжування та інші подібні зміни творів.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що зображення персонажу "Медвідь" в кондитерській прикрасі "Маша і Медвідь" з авторської колекції "Дитячі казки" є відтворенням персонажу "Мєдвєдь" із аудіовізуального твору "Маша и Медведь" шляхом переробки останнього, автором персонажів є громадянин ОСОБА_6 якому належить немайнові права, виключні майнові права належать ТОВ "Маша и Медведь", а використання зображення персонажу "Медведь" до анімаційного дитячого серіалу "Маша и Медведь" при виготовленні прикрас "Дівчинка і Ведмідь" та його розповсюдження, здійснювалося без згоди позивача як суб'єкта авторського права, що свідчить про порушення ПП "Фабрика кондитерських прикрас" виключних авторських майнових прав позивача.

Не спростовують такого висновку суду апеляційної інстанції і доводи апелянта ПП "Фабрика кондитерських прикрас" про те, що кондитерська прикраса "Маша і Медвідь" є творчою працею ОСОБА_7 створеною ще у 2008 році на виконання договору художнього замовлення від 15.01.2008 року. При цьому, суд першої інстанції, виконавши свій процесуальний обовязок дослідження такого факту, витребував у відповідача оригінал договору художнього замовлення від 15.01.2008 року укладеного між ПП "Фабрика кондитерських прикрас" та ОСОБА_7, який відповідачем суду надано не було, як не було надано і належних та допустимих доказів виконання такого договору (видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення тощо).

Згідно з п. "а" ч.1 ст. 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права" порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність факту несанкціонованого, тобто без згоди суб'єкта авторських прав розповсюдження прикраси, в якій використано зображення персонажу "Мєдвєдь" з анімаційного дитячого серіалу "Маша и Медведь", та за відсутності підстав для його вільного використання (ст.ст. 21, 25 Закону України "Про авторське право і суміжні права"), а також те, що відповідачі не довели додержання ними вимог ЦК України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні об'єктів інтелектуальної власності та не спростували визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (стаття 614, 1166 ЦК України).

Відповідно до пункту "г" частини 1 статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав може вимагати виплати компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

У п. 51.2 постанови пленуму ВГСУ № 12 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" сформовано правову позицію, за якою, компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації. Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського та/або суміжних прав, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об'єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді стягнення компенсації.

Досліджуючи розмір збитків (упущеної вигоди) відповідача, як одного з критеріїв оцінки розміру компенсації, колегія суддів приймає до уваги відповідний висновок експерта (експертиза №3), за яким ТОВ "Маша і Мєдвєдь" - правовласник обєкта інтелектуальної власності могло б реально отримати за звичайних обставин за надання ліцензії відповідачу за використання твору (зображення персонажа "Мєдвєдь") у спосіб виробництва (виготовлення) кондитерських виробів за 2013 рік (рік виявлення порушення) 175015,89 грн.. При цьому, прийняття судом до уваги саме висновку повторної комісійної експертизи, а не первинної №1 та повторної комплексної №2, обумовлено тим, що у вказаних висновках експертів проведено розрахунок упущеної вигоди виходячи із даних за 2013 та 2014 рр., проте відповідно каталогу товарів, розміщеного на сайті ПП "Фабрика кондитерських прикрас" пропозиція до продажу кондитерської прикраси "Дівчинка і Ведмідь" через сайт мала місце також і в 2012 році, що встановлено судом з відеофіксації інформації сайту ukrasa.cov.ua, та що відповідає правовій позиції ВГСУ щодо оцінки такого доказу, сформованій в абз.9 п. 45 постанови пленуму ВГСУ №12 від 17.10.2012 року. Експерт у висновку №2 в розрахунках використовувала інформацію з ліцензійної угоди, яка відповідає умовам крупносерійного виробництва, в той час, як виробництво зазначеної прикраси є дрібносерійним, що видно з бухгалтерських документів підприємства. Експертом у висновку №3 було враховано й відповідні індекси інфляцій, у той час, як експерти у висновках №1 та №2 використали лише котирування валютних курсів на дату проведення експертизи.

Судом першої інстанції було вирішено стягнути з відповідача 73080 грн. відповідної компенсації, що з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" (на час винесення рішення - 1378 грн.), арифметично відповідає межам, визначеним п."г", ч. 2 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Погоджуючись із розміром стягнутої судом першої інстанції компенсації, окрім арифметичної відповідності її розміру вимогам п."г", ч. 2 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", суд апеляційної інстанції приймає до уваги й те, що порушення відповідачем виключних авторських майнових прав позивача мало неодноразовий характер протягом тривалого часу (2012-2014 р.р)., передбачуваний розмір збитків (упущеної вигоди), яку ТОВ "Маша і Мєдвєдь" могло б реально отримати за звичайних обставин за надання ліцензії ПП "Фабрика кондитерських прикрас" за використання твору (зображення персонажа "Мєдвєдь") у спосіб виробництва (виготовлення) кондитерських виробів складає 175015,89 грн., крім того, як встановлено судом відповідач здійснював не лише реалізацію, а й виготовлення продукції із зображенням персонажа "Мєдвєдь".

Поруч з тим, оцінюючи відповідність визначеної судом першої інстанції суми компенсації, що підлягає стягненню з відповідача, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, встановлених ст. 3 ЦК України, апеляційний суд приймає до уваги й те, що доказів у підтвердження виявлення фактів продовження протиправної діяльності відповідача після звернення позивача з даним позовом до суду позивачем надано не було, вартість кожної окремої виготовленої та проданої відповідачем прикраси є відносно незначною, порушення виключних авторських майнових прав позивача полягало у виготовленні шляхом переробки, а не шляхом повного копіювання обєкта авторських прав, що в сукупності з урахуванням вимог добросовісності, розумності та справедливості, виходячи із заявленої позивачем суми позовних вимог, відповідає визначеній судом першої інстанції сумі компенсації 73080 грн..

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про відсутність Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України в переліку науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України, як підстави для спростування висновку експертизи №3 не заслуговують на увагу, оскільки вказана експертиза була проведена судовими експертами ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які отримали свідоцтво судового експерта Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, були попереджені судом про кримінальну відповідальність за ст. 384, ст. 385 КК України.

Щодо доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі про відсутність представників позивача повноважень на представництво його інтересів в суді протягом 2015 року, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позовна заява 03.11.2014 року була підписана та подана до суду представником позивача ОСОБА_1, який діяв на підставі довіреності від 01.09.2014 року, дійсної до 31.12.2014 року (т.1 а.с. 57) . Крім того, позивачем також було видано довіреність на представництво його інтересів в суді для ОСОБА_10, дійсної до 31.12.2014 року, яка також приймала участь в суді першої інстанції, представляючи інтереси позивача (т. 1 а.с. 93). Як вбачається із формуляру (протоколу) судового засідання від 14.07.2015 року, позивача в суді представляли ОСОБА_2 та ОСОБА_10 на підставі довіреностей б/н від 22.06.2015 року. Відповідно до довіреностей, виданих позивачем 12.01.2016 року, представництво ТОВ "Маша и Медведь" в суді було доручене ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 ГПК України, порушення норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення, а відсутність повноважень представника на представництво інтересів позивача протягом певного періоду, протягом якого розгляд справи проводився судом першої інстанції, не виключає обовязку суду розглянути спір по суті та не є підставою для скасування прийнятого по суті правильного, законного та справедливого рішення.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подані апеляційні скарги не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в них доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 19.01.2016 року у справі №918/1564/14 залишити без змін, апеляційні скарги позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" та відповідача приватного підприємства "Фабрика кондитерських прикрас" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи №918/1564/14 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Грязнов В.В.