ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.04.2016 р. Справа № 914/2163/15

Господарський суд Львівської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства «Красненський комбінат хлібопродуктів», смт. Красне, Львівська область, про розстрочку виконання рішення від 03.11.2015 р. у справі № 914/2163/15

за позовом:Приватного підприємства «Агрон», с. Товстолуг, Тернопільська область
до відповідача:Публічного акціонерного товариства «Красненський комбінат хлібопродуктів», смт. Красне, Львівська область
про:стягнення 496440,00 грн.
за зустрічним позовом:Публічного акціонерного товариства «Красненський комбінат хлібопродуктів», смт. Красне, Львівська область
до відповідача:Приватного підприємства «Агрон», c. Товстолуг, Тернопільська область
про:стягнення 272357,58 грн.

Головуючий суддя Артимович В.М.,

судді Цікало А.І., Чорній Л.З.,

секретар судового засідання Струк Н.Р.

Представники сторін:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): ОСОБА_1 - представник;

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): ОСОБА_2 - представник.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Красненський комбінат хлібопродуктів», смт. Красне, Львівська область, про розстрочку виконання рішення від 03.11.2015 р. у справі № 914/2163/15 за позовом Приватного підприємства «Агрон», с. Товстолуг, Тернопільська область, до Публічного акціонерного товариства «Красненський комбінат хлібопродуктів», смт. Красне, Львівська область, про стягнення 496440,00 грн., за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Красненський комбінат хлібопродуктів», смт. Красне, Львівська область, до Приватного підприємства «Агрон», c. Товстолуг, Тернопільська область, про стягнення 272357,58 грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 03.11.2015 р. первісний позов Приватного підприємства Агрон задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства Красненський комбінат хлібопродуктів на користь Приватного підприємства Агрон 299000,00 грн. основного боргу, 153698,25 грн. пені, 6751,58 грн. судового збору, в задоволенні решти позовних вимог за первісним позовом відмовлено, в задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства Красненський комбінат хлібопродуктів відмовлено повністю, судові витрати за зустрічним позовом покладено на позивача за зустрічним позовом.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.02.2016 р. рішення господарського суду Львівської області від 03.11.2015 р. залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

22.02.2016 р. на розгляд суду надійшла заява ПАТ «Красненський комбінат хлібопродуктів», смт. Красне, Львівська область, про розстрочку виконання рішення від 03.11.2015 р. у справі № 914/2163/15.

Ухвалою суду від 23.02.2016 р. відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви Публічного акціонерного товариства «Красненський комбінат хлібопродуктів», смт. Красне, Львівська область, про розстрочку виконання рішення від 03.11.2015 р. у справі № 914/2163/15 до повернення матеріалів справи № 914/2163/15 до господарського суду Львівської області.

Супровідним листом Львівського апеляційного господарського суду матеріали справи № 914/2163/15 повернуто господарському суду Львівської області.

24.02.2016 р. на розгляд суду представник заявника подав заяву з проханням долучити до матеріалів справи ряд документів.

Ухвалою суду від 29.02.2016 р. прийнято заяву ПАТ «Красненський комбінат хлібопродуктів» про розстрочку виконання рішення від 03.11.2015 р. у справі № 914/2163/15 до розгляду, розгляд заяви призначено на 16.03.2016 р.

03.03.2016 р. на розгляд суду від ПП «Агрон» надійшли заперечення на заяву про розстрочку виконання рішення.

В судовому засіданні 29.03.2016 р. оголошувалась перерва до 05.04.2016 р.

В судове засідання 05.04.2016 р. представники позивача та відповідача зявилися, надали пояснення по суті заяви. Представник відповідача за первісним позовом просив суд задоволити заяву та розстрочити виконання рішення суду. Представник позивача за первісним позовом просив суд відмовити в задоволенні заяви з огляду на викладене в письмових запереченнях.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як зазначено у п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

В обгрунтування своєї заяви, заявник зазначає, що ДП „Укрспирт заборгувало відповідачу за поставлений товар 3050650,00 грн., усі витрати по придбанню, зберіганню, транспортуванню та інші щодо поставленого товару лягли на відповідача, внаслідок чого відповідач порушив зобовязання перед контрагентами щодо оплати товару та поніс додаткові витрати у вигляді господарських санкцій. Також заявник зазначає, що у ПАТ «Красненський комбінат хлібопродуктів» не має в наявності власних обігових коштів, майно відповідача перебуває у заставі, прострочення мало місце у складній фінансовій та політичній ситуації в Україні, безперервним та швидким зростанням цін на усі товари, що необхідні відповідачу у його господарській діяльності, падінням купівельної спроможності грошової одиниці.

На підтвердження важкого матеріального становища відповідач долучив до матеріалів справи баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 30.06.2015 р., звіт про фінансові результати за півріччя 2015 р., звіт про фінансові результати за 9 місяців 2015 р., баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 30.09.2015 р., акт звірки взаєморозрахунків.

Згідно заперечень позивача від 25.02.2016 р. за № 67 останній зазначає, що відповідач не відобразив реальний фінансовий стан свого підприємства та не довів обставини для розстрочки виконання рішення. Позивач зазначає, що щороку, як орендар, сплачує орендодавцям відповідну орендну плату, несе грошові затрати на придбання відповідного насіння, в тому числі насіння кукурудзи, мінеральних добрив для захисту рослин, пального для сільськогосподарської техніки та ін. Також зазначає, що станом на 01.09.2015 р. ДП „Укрспирт повністю розрахувалось зі своїми покупцями за кукурудзу, в тому числі і з ПАТ «Красненський комбінат хлібопродуктів». Відтак, твердження відповідача про фінансову та політичну ситуацію в Україні, падіння купівельної спроможності національної грошової одиниці не є обєктивними чинниками для задоволення даної заяви.

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає дані обставини такими, що не є достатніми для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як зазначено у п. 7.1.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення, відповідно до 7.2. вказаної постанови, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, в основу ухвали про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

У заяві про розстрочку виконання рішення суду заявник наголошує на складному фінансовому становищі товариства, відсутності власних обігових коштів.

Боржник у своїй заяві вказує на те, що примусове виконання рішення, зокрема накладення арештів на грошові кошти відповідача призведе до зупинення діяльності відповідача, накопичення боргів та неможливості отримання прибутків, що зумовить загрозу банкрутства відповідача.

При розгляді даної заяви суд виходить з того, що, оскільки ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, то суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у постанові від 26 грудня 2003 року № 14 „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 351 Цивільного процесуального кодексу України і статті 121 Господарського процесуального кодексу України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Із вказаного вище випливає, що розстрочка виконання судового рішення можлива лише у виняткових випадках, при наявності доказів обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Вирішуючи питання про надання господарським судом відстрочки чи розстрочки виконання рішення, зміну способу чи порядку виконання рішення, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи.

При цьому, господарський суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення, та не допускати їх настання.

За змістом ч. 4 ст. 193 ГК України, ст. 529 ЦК України управнена сторона має право не приймати виконання зобов'язання частинами, якщо інше не передбачено законом, іншими нормативно-правовими актами або договором, або не випливає із змісту зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (див. рішення у справі "Трихліб проти України", заява № 58312/00, пп. 25 - 32, від 20 вересня 2005 року у справі "ОСОБА_3 проти Італії", заява № 22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п. 66).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, звіту про фінансові результати за 9 місяців 2015 р., чистий дохід ПАТ «Красненський комбінат хлібопродуктів» від реалізації продукції за звітний період становить 72355000,00 грн., фінансові результати до оподаткування шляхом визначення прибутку становлять 304000,00 грн., що свідчить про можливість боржника погасити заборгованість та виконати рішення господарського суду Львівської області від 03.11.2015 р. у справі № 914/2163/15.

Відтак, звертаючись до суду з заявою про розстрочку виконання рішення від 03.11.2015 р. у справі № 914/2163/15, заявник одночасно спростовує наведені у даній заяві факти для розстрочки, що також підтверджується звітом про фінансові результати за 9 місяців 2015 р.

До того ж графік розстрочки, запропонований відповідачем, який передбачає розстрочку рішення суду на 18 місяців на думку суду, занадто тривалий і тому економічно обтяжливий для стягувача, що також є підставою для відмови в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 03.11.2015 р. у справі № 914/2163/15.

Обставини, на які посилається заявник (важке фінансове становище підприємства), не є винятковими та не можуть бути підставою для розстрочки виконання рішення суду.

З наведеного вбачається, що заявником не надано належних доказів в розумінні ст. 33 ГПК України наявності обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Беручи до уваги викладене, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, наявність вини відповідача у виникненні спору, суд прийшов до висновку, що заява Публічного акціонерного товариства «Красненський комбінат хлібопродуктів» є необгрунтованою, не підтвердженою належними доказами та такою, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Красненський комбінат хлібопродуктів», смт. Красне, Львівська область, про розстрочку виконання рішення від 03.11.2015 р. у справі № 914/2163/15 відмовити повністю.

Головуючий суддя Артимович В.М.

Судді Цікало А.І.

ОСОБА_4