КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"05" квітня 2016 р. Справа №910/850/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Федорчука Р.В.

За участю представників сторін:

від апелянта не з»явився

від Генеральної прокуратури України:

від Військового прокурора: Стригун М.А. - прокурор, Подосінова О.В. - прокурор

від позивача-1: Уланівський С.Є - представник

від позивача-2: Харченко Р.І. - представник

від відповідача: Міссіров В.П. - представник

від третьої особи: Сокур С.О. - представник

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтингова група СТЕЛЛАРТ"

на рішення

Господарського суду м. Києва

від 30.03.2015р.

у справі № 910/850/15 ( судя Мельник В.І.)

за позовом Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Державного підприємства "Укроборонресурси", Регіонального відділення Фонду державного майна України у місті Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОП "Укроборонресурси"

третя особа: Державний концерн "Укроборонпром"

про розірвання договору та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 30.03.2015р. у справі № 910/850/15 позов задоволено, розірвано договір оренди 4074 ЦМК від 01.09.2008р. та договір № 4074 ЦМК/НП від 25.09.2008р. оренди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу Державного підприємства Міністерства оборони України "Укроборонресурси", укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОП "Укроборонресурси".

Вилучено у Товариства з обмеженою відповідальністю "ОП "Укроборонресурси" та передано Державному підприємству "Укроборонресурси" об'єкт нерухомості - переданий за договором оренди № 4074 від 01.09.2008р. цілісний майновий комплекс структурного підрозділу Державного підприємства Міністерства оборони України "Укроборонресурси", який знаходиться за адресою: м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд 3.

На підставі рішення суду стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОП "Укроборонресурси" в дохід Державного бюджету України 2436,00 грн. - судового збору.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Консалтингова група СТЕЛЛАРТ» не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернулось до суду з апеляційною скаргою, як особа, яка не брала участь у справі, просить оскаржуване рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповністю з'ясовано обставини справи.

До апеляційної скарги апелянтом також додано клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги, яке обґрунтовано тим, що про існування вказаного рішення апелянт дізнався лише 15.02.2016 року із реєстру судових рішень, а також врахувати, що апелянт не був учасником процесу у даній справ.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення торкається прав та обов»язків апелянта, оскільки 24.03.2015 р. між ТОВ «ОП «Укроборонресурси» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група СТЕЛЛАРТ» було укладено договір № 95/2 про надання послуг зберігання (додаток № 3).

Згідно п. 1.1 вказаного договору відповідач прийняв, а апелянт передав на зберігання товарно-матеріальні цінності (надалі - ТМЦ) у кількості й одиницях обліку згідно акту приймання-передачі на зберігання.

Апелянт зазначає, що згідно вказаного договору ТМЦ апелянта зберігаються за адресою м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд, 3, тобто на території цілісного майнового комплексу структурного підрозділу Державного підприємства Міністерства оборони України «Укроборонресурси», яке передано Відповідачу згідно договору оренди № 4074 від 01 вересня 2008 року.

У відповідності до положень п. 6.2 договору зберігання - договір укладено строком на 3 роки, і діє з моменту підписання до «24» березня 2018р.

Апелянт звертає увагу суду на те, що договір зберігання між апелянтом і відповідачем укладено строком до «24» березня 2018 р., а оскаржуваним рішенням суду розірвано договір оренди № 4074 від 01 вересня 2008 року та витребувано від відповідача майновий комплекс, що стосується прав та обов'язків ТОВ «КГ СТЕЛЛАРТ», оскільки апелянтом не отримано те, на що він розраховував, а саме апелянт позбавлений можливості збереження своїх ТМЦ до «24» березня 2018 р. в майновому комплексі за адресою: м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд, 3.

Місцевим господарським судом надано правову оцінку договорам зберігання та вказано, що мала місце передача відповідачем майна в суборенду, в той час як договори зберігання, в тому числі і договір укладений з апелянтом, не оскаржені в судовому порядку, є чинними та підтверджують існування між апелянтом та відповідачем саме відносин щодо зберігання. Апелянт вважає, що такі висновки місцевого господарського суду не відповідають дійсності та порушують права апелянта.

Апелянт зазначає, що підставою для задоволення місцевим господарським судом заявленого позову слугувало порушення Відповідачем умов договору оренди № 4074 від 01 вересня 2008 року, яке полягало в передачі майна в суборенду без відповідного дозволу.

Тобто, на думку апелянта, оскаржуваним рішенням вирішено спір про право у правовідносинах, стороною яких є апелянт, шляхом встановлення факту наявності суборенди, в той час, як між апелянтом та відповідачем укладено договір зберігання.

Ухвалою № 910/850/15-г від 04.03.2016р. порушено апеляційне провадження у справі, справа призначена до розгляду.

В судове засідання представник апелянта не з'явився, подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що повноважний представник приймає участь у судовому засіданні Господарського суду м. Києва у справі № 44/282-б як ліквідатор Акціонерного страхового товариства «Вексель».

Вислухавши думку представників сторін, колегія вважає за можливе розпочати розгляд справи у відсутності представника апелянта, оскільки він не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони.

Через відділ документального забезпечення суду 30.04.2016р. від представника Державного концерну «Укроборонпром» надійшло клопотання про припинення апеляційного провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Вислухавши думку представників сторін, які підтримують заявлене клопотання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Консалтингова група СТЕЛЛАРТ" на рішення Господарського суду м. Києва від 30.03.2015 року по справі № 910/850/15-г слід припинити виходячи з наступного.

Відповідно до п.8 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень та ухвал суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 91 Господарського процесуального кодексу України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Стаття 1 ГПК України передбачає право на звернення до господарського суду за захистом порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Саме з метою такого захисту статтею 91 ГПК України надано право на звернення з апеляційною скаргою особам, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що стосується їх прав та обов'язків.

З аналізу вказаних норм вбачається, що підставою для надання певній, не залуче ній до участі у справі, особі права на звернення з апеляційною скаргою є саме порушення її прав або охоронюваних законом інтересів внаслідок вирішення судом спору у справі, до участі в якій ця особа обов'язково підлягала залученню як така, що мала певні права і обов'я зки у спірних правовідносинах.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги (аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 02.09.2008 у справі № 23/294, та Вищий господарський суд України в ухвалі від 07.09.2010 у справі № 33/289).

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 № 910/850/15-г за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОП «Укроборонресурси» рішення Господарського суду м. Києва від 30.03.2015 року у справі № 910/850/15-г залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.02.2016р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2015р. та рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2015 р. у справі №910/850/15-г залишено без змін, а касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОП «Укроборонресурси» без задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 111-11 ГПК України постанова Вищого господарського суду України набирає законної сили з дня її прийняття.

Таким чином, суд касаційної інстанції перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні Господарського суду м. Києва від 30.03.2015р. та постанові Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/850/15-г та дійшов до висновку про правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 №7 якщо апеляційну скаргу подано на рішення чи ухвалу місцевого господарського суду, яку вже було переглянуто в апеляційному (касаційному) порядку, то відповідні обставини виключають перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом. У таких випадках останній повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу: щодо апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції - з посиланням на статті 97, 98 ГПК, а щодо апеляційних скарг на ухвали суду - на статті 91, 98 і 106 ГПК.

У разі помилкового порушення апеляційного провадження в зазначених випадках суд апеляційної інстанції припиняє таке провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК.

Отже, у випадку що розглядається, рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2015 вже переглянуте у апеляційному та касаційному порядку, що в свою чергу виключає можливість його повторного оскарження.

Відповідно до п 1 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційне провадження у справі № 910/850/15-г підлягає припиненню.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження у справі № 910/850/15-г припинити.

Матеріали справи № 910/850/15-г повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Р.В. Федорчук