ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

07.04.2016р. Справа №905/463/15

за заявою: №349 від 22.03.2016р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» про розстрочку виконання рішення суду по справі:

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», м.Бахмут

про стягнення 16628158,94 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не з`явився

від відповідача: ОСОБА_2 нач. юр. від.

Рішенням господарського суду Донецької області від 08.09.2015р. по справі №905/463/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» позовні вимоги про стягнення 16628158,94 грн задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг 5104600,92 грн, суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення 7286,42 грн, 3% річних 516232,92 грн, а також судовий збір в сумі 24735,33 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.12.2015р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 02.03.2016р., рішення господарського суду Донецької області від 08.09.2015р. у справі №905/463/15 змінено, викладено другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (84500, Донецька область, м.Бахмут, вул.Зелена, 41, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд.6, ) основний борг 5104600,92 грн, а також судовий збір за подання позовної заяви в сумі 22434,49 грн»; вимогу про стягнення суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення та 3% річних залишено без розгляду; в іншій частині рішення залишено без змін.

30.12.2015р. на виконання рішення господарського суду Донецької області від 08.09.2015р. та постанови суду апеляційної інстанції від 25.12.2015р. було видано відповідний наказ.

25.03.2016р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла заява №349 від 22.03.2016р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» про розстрочку виконання рішення від 08.09.2015р. господарського суду Донецької області по справі №905/463/15 на 9 місяців рівними частками.

В обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» є єдиним постачальником теплової енергії на території м.Бахмута та району, 80% споживачів якої є населення. Крім того, за твердженням заявника, тарифи на теплову енергію є нижчими від рівня рентабельності підприємства, що призводить до його збитковості.

Одночасно, відповідач в обґрунтування своєї заяви посилався на наявність обставин заборгованості з боку держави по виплаті компенсації збиткового тарифу в сумі 21 млн грн.

Як зазначає заявник, станом на 31.12.2015р. збитки підприємства становлять понад 122 млн грн, кредитні зобовязання понад 150 млн грн. При цьому, дебіторська заборгованість перед підприємством складає 84367 тис. грн.

Крім того, у звязку із закінченням опалювального періоду, припиненням діяльності з вироблення теплової енергії та тяжким фінансовим станом, наказом №92-ос від 15.03.2016р. підприємство переведено на роботу в режимі неповного робочого часу.

Разом з цим, відповідач посилається на нестабільну ситуацію в країні та проведення антитерористичної операції в регіоні, що мало наслідком зупинку діяльності багатьох підприємств та падіння попиту на послуги теплопостачання, а також падіння платоспроможності населення.

04.04.2016р. до господарського суду надійшли заперечення №14/2-469в Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на заяву про розстрочку виконання рішення, за змістом яких позивач зазначив, що сума боргу відповідача, яку було стягнуто за судовим рішенням, виникла у звязку із неналежним та недобросовісним виконанням своїх договірних зобовязань, що полягає у невчасних та неповних розрахунках останнього за надані послуги. Крім того, за твердженням позивача, діяльність Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» також є збитковою.

Заслухавши пояснення відповідача, з урахуванням того, що згідно із ст.121 Господарського процесуального кодексу України розгляд заяв про розстрочку виконання рішення обмежений десятиденним строком, а відсутність представника позивача не є перешкодою для вирішення відповідного питання, суд розглядає по суті заяву №349 від 22.03.2016р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» у судовому засіданні 07.04.2016р. та зазначає про наступне:

Відповідно до ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ч.5 ст.124 Конституції України, згідно із якою судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», в ч.2 ст.13 якого встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

За приписами ст.115 Господарського процесуального кодексуУкраїни рішення господарського суду, що набрало законної сили, є обов'язковим на всій території України і виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від30.06.2009р. Конституційного Суду України (справа №1-17/2009) виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення №18-рп/2012 від 13.12.2012р. Конституційного Суду України (справа №1-26/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом(п.3мотивувальноїчастини рішення №11-рп/2012 від 25.04.2012р. Конституційного Суду України(справа №1-12/2012). Аналогічну правову позицію наведено в рішенні №5-рп/2013 від 26.06.2013р. Конституційного Суду України (справа №1-7/2013).

Виходячи з того, що згідно із ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

17.07.1997р. Україна ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ч.1ст.9 Конституції України стала частиною національного законодавства.

Стаття 6 Конвенції закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ст.19 Конвенції для забезпечення дотримання державами-учасницями їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини.

У п.18 рішення Європейського суду від 12.05.2011р. у справі «Ліпісвіцька проти України» однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв'язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України» засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатує, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст.124 Конституції України.

Таким чином, виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду.

З урахуванням викладеного, рішення господарського суду Донецької області від 08.09.2015р. (з урахуванням змісту постанови суду апеляційної інстанції від 25.12.2015р.) по справі №905/463/15, яке набрало законної сили, є обов'язковими до виконання та має бути виконане.

Відповідно до ч.1 ст.121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може, зокрема, розстрочити виконання рішення.

Згідно з зазначеною нормою, надання заявникові розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання розстрочки, проте визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Як вбачається з вищезазначеної норми, питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Виходячи зі змісту з п.7.1.2 постанови №9 від 17.10.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як вказувалось вище, в обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на те, що тарифи на теплову енергію є нижчими від рівня рентабельності підприємства, що призводить до його збитковості; наявність обставин заборгованості з боку держави по виплаті компенсації збиткового тарифу в сумі понад 21 млн грн; наявність збитків підприємства станом на 31.12.2015р. понад 122 млн грн, кредитних зобовязань відповідача у розмірі понад 150 млн грн; дебіторської заборгованості перед підприємством в сумі 84367 тис. грн; нестабільну ситуацію в країні та проведення антитерористичної операції в регіоні, що мало наслідком зупинку діяльності багатьох підприємств та падіння попиту на послуги теплопостачання, а також падіння платоспроможності населення.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано наказ №92-ос від 15.03.2016р. «Про встановлення неповного робочого часу»; розрахунок обсягу заборгованості за минулі роки з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялась, транспортувалась та постачалась населенню ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія»; концесійний договір б/н від 24.07.2007р.; довідку без номеру та дати ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» про суму дебіторської заборгованості станом на 20.03.2016р. у загальному розмірі 84367 тис. грн, а саме: бюджетні установи - 13263,9 тис. грн, пільги, субсидії 22897,2 тис. грн, населення 44384,8 тис. грн, інші установи 3821,1 тис. грн; баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2015р.; лист №01/07-462 від 11.01.2016р. виконавчого комітету Артемівської міської ради щодо незастосування до відповідача додаткового фінансового навантаження.

З представлених до матеріалів справи документів дійсно вбачається ускладнене фінансове становище боржника.

Одночасно, як вказувалось вище, під час розгляду заяв про розстрочку виконання судового рішення господарський суд повинен враховувати інтереси кредитора. Аналогічну позицію наведено у постанові від 25.07.2013р. Вищого господарського суду України по справі №5017/2763/2012.

Наразі, як зазначає позивач, наслідком невчасних та неповних розрахунків контрагентів Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за надані ним послуги стало залучення позивачем довгострокових кредитів, обтяження за якими станом на 31.12.2015р. становлять 74415038 тис. грн, що підтверджується балансом на 31.12.2015р.

З огляду на вищенаведене, фінансове становище Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» також є утрудненим.

Крім того, заборгованість відповідача є наслідком несвоєчасних платежів боржника за поставлений природний газ, оплата якого не може пов'язуватись із взаємовідносинами останнього з іншими учасниками господарських відносин з огляду на те, що відповідач є самостійним суб'єктом господарювання і відповідно до договору №14/2463/11 від 30.09.2011р. прийняв на себе зобовязання з оплати товару, а також тягар відповідальності за порушення договірних зобов'язань перед постачальником. Наразі, відповідне рішення фактично не виконується вже більше 4 місяців, тобто, з моменту набрання рішенням від 08.09.2015р. господарського суду Донецької області (з урахуванням змісту постанови суду апеляційної інстанції від 25.12.2015р.) законної сили, внаслідок чого суд не вбачає можливості в наданні розстрочки виконання рішення на 9 місяців.

Одночасно, вчинення дій, спрямованих на негайне виконання рішення суду від 08.09.2015р., з урахуванням майнового стану боржника, за висновками суду, може призвести до блокування роботи відповідача, призупинення діяльності щодо стягнення заборгованості з осіб, які є боржниками ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», що, в свою чергу, може мати наслідком загрозу повного виконання відповідного судового акту.

Таким чином, враховуючи позицію Вищого господарського суду України щодо обов'язкового врахування збалансованості інтересів обох сторін під час розгляду заяв про розстрочення виконання рішень, зважаючи на вид господарської діяльності, який здійснює відповідач, суб'єктний склад учасників у сфері споживання послуг, що надаються ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», загальний розмір спірної суми боргу та фінансові показники боржника, розстрочення виконання рішення по даній справі є доцільним на 6 місяців починаючи з 08.04.2016р. по 07.10.2016р. включно з щомісячним платежем з першого по пятий місяць у розмірі 854505,90 грн, а шостий місяць в сумі 854505,91 грн.

Відтак, заява №349 від 22.03.2016р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» підлягає частковому задоволенню.

При цьому, суд наголошує на безпідставності тверджень позивача про те, що ухвалою суду від 12.10.2015р. судом вже надавалась розстрочка у цій справі, оскільки вказана ухвала була скасована постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.12.2015р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково заяву №349 від 22.03.2016р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» про розстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області по справі №905/463/15 на 9 місяців рівними частками.

Розстрочити виконання рішення господарського суду Донецької області від 08.09.2015р. (з урахуванням змісту постанови Донецького апеляційного господарського суду від 25.12.2015р.) по справі №905/463/15 на 6 місяців, починаючи з 08.04.2016р. по 07.10.2016р. включно з щомісячним платежем з першого по пятий місяць у розмірі 854505,90 грн, а шостий місяць в сумі 854505,91 грн.

Ухвала суду набирає законної сили в день її прийняття та згідно зі ст.115 Господарського процесуального кодексу України є обовязковою на всій території України.

Суддя Ю.О.Паляниця