донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

13.04.2016 справа № 908/272/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівТатенко В.М., Ломовцева Н.В., Скакун О.А.
за участю представників сторін:
від позивача:Дунаєнко О.О. - за довіреністю
від відповідача:Не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал», м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від09.03.2016 року
по справі№ 908/272/16 (суддя: Науменко А.О.)
за позовомКомунального підприємства «Водоканал», м. Запоріжжя
до відповідача:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Запоріжжя
простягнення 8' 536,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Водоканал», м. Запоріжжя (далі - «Позивач») звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Запоріжжя (далі - «Відповідач») суми заборгованості у розмірі 401' 464,80 грн., пені в розмірі 26' 045,15 грн., інфляційних витрат в розмірі 7' 359,37 грн., 3% річних у розмірі 8' 536,00 грн. та суми судового збору в розмірі 1' 378,00 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 09.03.2016 року у справі № 908/272/16 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 09.03.2016 року у справі № 908/272/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а висновки, покладені в основу зазначеного рішення, не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню.

Зокрема, скаржник зауважує на те, що відповідачем було порушено п.3.2.3 договору, п.5.14 «Правил користування…», а саме не було вчасно зроблено повірку засобу обліку, та у Комунального підприємства «Водоканал» були всі підстави для нарахування оплати відповідно до п.3.3 «Правил користування…», яким передбачено, що у разі без облікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек. та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Також скаржник зазначає, що з контексту п.3.2.3 договору вбачається, що цей пункт договору відсилає на п.9.6 та 21.5 Правил для роз`яснення, яким саме чином необхідно розраховувати об'єм води при порушенні абонентом Правил користування, а саме за пропускною здатністю труби при швидкості руху води в ній 2м/сек. та дією її повним перерізом протягом 24 год. за добу. Проте, місцевим господарським судом не було прийнято вищевикладене до уваги, що призвело до прийняття невірного рішення.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Представник Позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 09.03.2016 року у справі № 908/272/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, поважність причин не явки суду не повідомив.

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представника Відповідача.

Відповідно до статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України фіксацію судового процесу було здійснено технічними засобами та складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

15.05.2006 року між Комунальним підприємством «Водоканал» (далі - «Водоканал») та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 (далі - «Абонент») було укладено договір № 7503 «Про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації» (далі - Договір»).

Згідно п. 1.1. Договору, Водоканал забезпечує Абоненту подачу питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчикам, АДРЕСА_1 (офіс).

Відповідно до умов п. 1.1 Договору, сторонами були визначені нормативно-правові акти, якими вони керуються при виконанні своїх зобов'язань по договору, в тому числі й «Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України» (затв. Наказом Держжиткомгоспа України від 01.07.1994р. № 65), (далі - «Правила користування ..»).

Пунктом 3.2.1. Договору встановлений обов'язок Абонента своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, прилади і пристрої на них у встановленому порядку у відповідності з цим договором та нормативними документами, вказаними в п.1.1 цього договору.

Відповідно до п. 3.2.2. Договору, для обліку спожитої питної та технічної води Абонент зобов'язаний своїми силами та коштами в термін до 20.05.2006р. у відповідності з «Правилами користування…» обладнати водолічильний вузол, а також встановити обліковий прилад JS - 1,5, пред'явити його за актом представнику Водоканалу для перевірки технічного стану, пломбування та реєстрації. Знімати лічильник, виконувати будь-які зміни в його конструкції або положенні на водомірному вузлі, де він встановлений, знімати пломби, накладені органами Держстандарту або представниками Водоканалу, Абонент має право тільки після отримання письмового дозволу Водоканалу.

Пунктом 3.2.3. Договору встановлено, що при відсутності або не встановленому обліковому приладі у встановлений Водоканалом термін, або розміщенні Абонентом водолічильних вузлів, чи то їх експлуатації з порушенням «Правил користування…», «Правил експлуатації…» водопостачання Абонента вважається безобліковим, а витрати води і об'єм стоків у такому випадку визначаються розрахунковим шляхом у відповідності з пунктами 9.6 та 21.5 «Правил користування…», починаючи з дня виписки останнього акту до дня приймання в експлуатацію облікового приладу або водолічильного вузла.

У розділі 2 Договору сторони встановили, що він укладається з 15.05.2006 року по 31.12.2009 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії, про його припинення не було письмово заявлено однією із сторін. Відносини сторін до укладення нового договору регулюються даним договором.

Як вбачається з матеріалів справи та умов договору, 22.07.2013 року представником Комунального підприємства «Водоканал» проведено технічне обстеження водопроводу за адресою АДРЕСА_1, що належить Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_5, за результатами якого складено акт № 405, в якому вказано, що подача холодної води Абоненту відбувається від мереж житлового будинку № 23 по вводу діаметром 15 мм. На вводі встановлений засіб обліку марки JS - 1,5, № 7338358, державна повірка 1 квартал 2009 року. Покази засобу обліку становлять - 00524 м-3. Засіб обліку опломбовано раніше пломбою А144937 - пломба збережена. Об'єм витрат води позивачем визначено на підставі п.п. 3.3, 5.14 «Правил користування системи центрального комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» та п. 3.2.4. договору, за період: з 26.06.2013 року по 22.07.2013 року - 824,256 м.куб. Акт має відмітку про відмову відповідача від його підписання.

На підставі акту технічного обстеження водопроводу № 405 від 22.07.2013 року, Комунальним підприємством «Водоканал» складено акт-рахунок № 7503/1 від 22.07.2013 року за період: з 26.06.2013 року по 22.07.2013 року на суму 8536,00 грн., що складається з витрат води в сумі 4236,68 грн., витрат стічних вод в сумі 2876,65 грн. та ПДВ - 1422,67 грн.

Акт технічного обстеження водопроводу № 405 від 22.07.2013 року та акт-рахунок 7503/1 від 22.07.2013 року Позивачем було направлено разом із супровідним листом за вих. № 7727 на адресу Відповідача 02.08.2013 року.

Оплату акту-рахунку 7503/1 від 22.07.2013 року відповідачем не здійснено.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності нарахування та стягнення суми боргу саме, як за безоблікове водокористування.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України „Про питну воду та питне водопостачання" від 10.01.2002р. № 2918-Ш (далі - Закон України № 2918), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008 року, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 року за № 936/15627 (далі - «Правила користування»).

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб'єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 19 Закону України № 2918 послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення.

Відповідно до вимог ст. 23 Закону України № 2918 підприємства питного водопостачання мають право, зокрема, сприяти впровадженню засобів обліку та регулюванню споживання питної води.

На час укладання договору його умовами зобов'язано абонента у визначений строк встановити засіб обліку води та передбачена відповідальність за недотримання абонентом прийнятих на себе зобов'язань, на підставі тих нормативно-правових актів, які діяли в той час.

З матеріалів справи вбачається, що станом на час проведення представниками Комунального підприємства «Водоканал» технічного обстеження водопроводу та сантехнічного обладнання приміщення відповідача у 2013 році, порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення визначається та регулюється Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190, пунктом 1.1 яких, встановлено, що ці Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України і є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

З огляду на зазначене, Правила № 190 є обов'язковими для застосування та виконання, як учасниками правочину, так і судом під час розгляду спору, оскільки положення попередніх Правил 1994 року втратили чинність та не регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до п. 2.1 Правил № 190 договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги».

Розрахунку за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюється на основі показів засобів обліку (п. 3.1 Привал № 190).

Кабінет Міністрів України Постановою від 27.11.1995р. за № 947 затвердив програму поетапного оснащення наявного житлового фонду засобами обліку та регулювання споживання води і теплової енергії на 1996 - 2007 роки. Цією програмою визначено найбільш ефективний шлях зменшення затрат на впровадження засобів обліку.

Отже, приймаючи до уваги зазначене, наявність у споживача засобу обліку води є обов'язковим.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами позивача щодо порушення відповідачем визначеного умовами договору строку встановлення засобу обліку воду.

Разом з тим, колегія суддів вважає посилання позивача на пункт 3.3 Правил № 190 безпідставним, виходячи з наступного:

Пунктом 3.3 Правил № 190 передбачено, що у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (пункт 3.2. Правил № 190).

Самовільне водоспоживання це користування питною водою з міського водопроводу без дозволу Виконавця та/або без оформлення необхідних документів (в т.ч. без реєстрації у Виконавця в якості Споживача, ухилення чи відмова від укладення договору на надання послуг з водопостачання тощо).

Самовільне приєднання до систем водопостачання - приєднання до мереж централізованого комунального водопостачання, здійснене без письмового дозволу Виконавця.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що чинним законодавством не передбачено норми, відповідно до якої виробник, у разі не проведення споживачем вчасно повірки засобу обліку води, має проводити розрахунок витрат води згідно п.3.3 Правил, оскільки розрахунок витрат води згідно із зазначеним пунктом Правил проводиться виробником у випадку, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними, судова колегія вважає правильним.

Матеріалами справи доведено наявність між сторонами спору господарських правовідносин на відпуск води та приймання стоків в комунальну каналізацію, що оформлені договором № 7503 від 15.05.2006 року.

Вважаючи, що викладений у договорі порядок визначення безоблікового споживання води породжує у споживача зобов'язання, а у постачальника право на визначення обсягів споживання води розрахунковим шляхом відповідно до п.3.4 Правил, колегія суддів вважає за необхідне зазначити на таке.

Позивачем, заявляючи позов про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 8' 536,00 грн., не враховано, що п.1.1 та п.3.2.3 договору містять посилання не на п.п.3.3, а на п.п. 9.6, 21.5 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Державного комітету по житлово-комунальному господарству від 1 липня 1994 року №65, які втратили чинність за наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року №190.

Як вбачається з матеріалів справи, після затвердження наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України зміни до договору на відпуск води та приймання стоків в комунальну каналізацію №5965 від 01.09.2004 року не вносились, а тому посилання позивача про наявність договірних зобов'язань відповідача оплачувати спожиту воду як безоблікову, відповідно до п.3.4 Правил…є безпідставним.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим господарським судом України у постанові від 11 грудня 2013 р. у справі N908/1658/13.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують висновок місцевого господарського суду.

Враховуючи викладене, твердження заявника апеляційної скарги про недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права не знайшло свого підтвердження, в зв'язку з чим Донецький апеляційний господарський суд не вбачає підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статями 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал», м. Запоріжжя - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 09.03.2016 року у справі № 908/272/16 - залишити без змін.

Головуючий суддя: В.М. Татенко

Судді: Н.В. Ломовцева

О.А. Скакун

Надруковано примірників:

1 - позивачу;

1 - відповідачу;

1 - до справи;

1 - ГСЗО;

1 - ДАГС.