УХВАЛА

05.04.2016Справа № 910/4818/16
За позовом Публічного акціонерного товариства «Хімнафтомашпроект»

до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» Шторгіної Ірини Вікторівни

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бочкарьова Алла Володимирівна

про визнання недійсним договору, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача : Кубрак Я.А. (представник за довіреністю від 04.04.2016р.);

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Хімнафтомашпроект» (надалі також - позивач) звернулось до суду з позовною заявою про визнання недійсним з моменту вчинення Договору іпотеки №З_01Ю/6 від 21.03.2013р., укладеного з Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк» (надалі також - відповідач).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.03.2016р., в справі було порушено провадження суддею Морозовим С.М., справі присвоєно №910/4818/16, розгляд було призначено на 05.04.2016р. Окрім того, даною ухвалою залучено у часті в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бочкарьову Аллу Володимирівну

До матеріалів справи позивачем 05 квітня 2016 року через канцелярію Господарського суду м. Києва було подано заву про забезпечення позову, в якій позивач з метою забезпечення позову просить:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони на відчуження та накладення арешту на нерухоме майно, в межах суми позову, яке належить ПАТ «Хімнафтомашпроект» () на підставі Свідоцтва про право власності № 976-В від 23 грудня 2011 року, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу КМР (КМДА), а саме:

- нерухоме майно (нежитлова нерухомість): нежилі приміщення площею 2684,40 кв.м. (літера А), в тому числі: з №1 по №4, з №6 по №9 (групи приміщень 16), №№ 1,1, II (групи приміщень № 4), з №1 по №31, №І (групи приміщень №11), №1 по №31, №І (групи приміщень №12), №1 по №34, №І (групи приміщень №13), №1 по №28, №І (групи приміщень №14), №1 по №25, №І (групи приміщень №16А);

- нежилі приміщення площею 3365,30 кв.м. (літера А1), в тому числі: з №1 по №17 (групи приміщень №8), № І підвалу, № 1 по №16 (групи приміщень №1), №І першого поверху, №1 по №23 (групи приміщень №2), №І другого поверху, №1 по №23 (групи приміщень №3), №І третього поверху, №1 по №22 (групи приміщень №4), №І четвертого поверху, №1 по №26 (групи приміщень №5), №І, II, III п'ятого поверху, №1 по №19 (групи приміщень №6), №І, II шостого поверху, №1 по №21 (групи приміщень №7), № І, II сьомого поверху, загальною площею 6049,70 кв.м., які розташовані м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34;

- заборонити органам державної реєстрації прав (державним реєстраторам) вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, яке належить ПАТ «Хімнафтомашпроект» () на підставі Свідоцтва про право власності №976-В від 23 грудня 2011 року, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу КМР (КМДА), а саме:

- нерухоме майно (нежитлова нерухомість): нежилі приміщення площею 2684,40 кв.м. (літера А), в тому числі: з №1 по №4, з №6 по №9 (групи приміщень №16), №№ 1,1, II (групи приміщень №4), з №1 по №31, №І (групи приміщень №11), №1 по №31, №І (групи приміщень №12), №1 по №34, №І (групи приміщень №13), №1 по №28, №І (групи приміщень №14), №1 по №25, №І (групи приміщень №16А);

- нежилі приміщення площею 3365,30 кв.м. (літера А1), в тому числі: з №1 по №17 (групи приміщень №8), №І Підвалу, №1 по №16 (групи приміщень №1), №І Першого Поверху, №1 по №23 (групи приміщень №2), №І Другого Поверху, №1 по №23 (групи приміщень №3), №І третього поверху, №1 по №22 (групи приміщень №4), №І четвертого поверху, №1 по №26 (групи приміщень №5), № І, II, III п'ятого поверху, №1 по №19 (групи приміщень №6), № І, II шостого поверху, №1 по №21 (групи приміщень №7), № І, II сьомого поверху, загальною площею 6049,70 кв.м., які розташовані м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34.

В судовому засіданні 05.04.2016р. судом було поставлено на обговорення наявну в матеріалах справи заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

Представник позивача, присутній в судовому засіданні, підтримав вказану заяву про забезпечення позову.

Зазначена заява обґрунтована тим, що предметом Договору іпотеки №З_01Ю/6 від 21.03.2013р., вимогу про визнання недійсним якого заявлено в даній справі, є нежиле приміщення загальною площею 6 049,70 кв.м., яке є власністю позивача. Вказаним договором забезпечені вимоги відповідача до ТОВ «Фінансовий дім «Інвестиційний союз» за Кредитним договором №80К-01Ю від 10.04.2012р., ТОВ «Ресурс-Транзит» за Кредитним договором №85К-01Ю від 31.08.2012р. Позивач не є позичальником у зазначених кредитних договорах. Однак, позивачу стало відомо, що відповідач намагається відчужити права вимоги за вищезазначеними кредитними договорами та договорами забезпечення (в тому числі й спірному договорі) на аукціоні невизначеному колу осіб. Повідомлення про аукціон опубліковано на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та торговця.

Позивачем наголошено на тому, що вказані обставини свідчать про намагання відповідача реалізувати свої права по спірному договору іпотеки на користь третіх осіб.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Також, слід зазначити, що норми ст. ст. 66-68 ГПК України не містять вимог щодо розгляду заяви сторони про вжиття заходів до забезпечення позову в судовому засіданні, з викликом осіб, які беруть участь у справі.

Так, розглянувши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, дослідивши позовні матеріали в цілому, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до приписів статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В підтвердження наведених в заяві обставин позивачем надано до матеріалів справи витяг з інтернет-сторінки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з якого вбачається, що відповідач оголошує про проведення аукціону з продажу його активів на електронному торговому майданчику Товарної біржі «Статус Експерт». Окрім того, про цей аукціон зроблено оголошення в газеті «Голос України» №51 (6305) за 22.03.2016р. (копія сторінки вказаної газети міститься в справі).

Також, відповідно до абзацу 1 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Окрім того, позивачем зазначено, що реалізація майна останнього, на яке може бути накладено арешт відповідно до ухвали суду, без встановлення заборони органам державної реєстрації прав та обтяжень на нерухоме майно, на підставі, наприклад виконавчого провадження за іншими боргами, фактично не забезпечить виконання рішення у спорі за заявою позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає побоювання позивача такими, що мають під собою обґрунтовані підстави, та беручи до уваги те, що позивачем вказується на фактичне порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, суд дійшов висновку про можливість існування небезпеки в заподіянні шкоди правам, свободам та інтересам позивача до вирішення спору по суті та набранням рішенням у даній справі законної сили.

Позов, згідно з ч. 1 ст. 67 ГПК України, забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Предметом позову є не майнова вимога позивача до відповідача. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Як вбачається з матеріалів справи заявлені вимоги про вжиття запобіжних заходів пов'язані з предметом позову в даній справі.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проведення державної реєстрації прав зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав, що набрало законної сили.

Окрім того, у відповідності до ст. 67 Господарського процесуального кодексу України види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, оцінюючи ефективність заявлених позивачем заходів до забезпечення позову, про які подана відповідна заява, на предмет захисту прав позивача, дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд дійшов висновку, що заява позивача підлягає частковому задоволенню, а саме в частині вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав (державним реєстраторам) вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, яке належить ПАТ «Хімнафтомашпроект» () на підставі Свідоцтва про право власності №976-В від 23 грудня 2011 року, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу КМР (КМДА), на нерухоме майно та нежилі приміщення згідно переліку.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст. ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву позивача про забезпечення позову у справі № 910/4818/16 задовольнити частково.

2. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті та набранням рішенням у даній справі законної сили, заборонити органам державної реєстрації прав (державним реєстраторам) вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, яке належить ПАТ «Хімнафтомашпроект» () на підставі Свідоцтва про право власності №976-В від 23 грудня 2011 року, виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу КМР (КМДА), а саме:

- нерухоме майно (нежитлова нерухомість): нежилі приміщення площею 2684,40 кв.м. (літера А), в тому числі: з №1 по №4, з №6 по №9 (групи приміщень №16), №№ 1,1, II (групи приміщень №4), з №1 по №31, №І (групи приміщень №11), №1 по №31, №І (групи приміщень №12), №1 по №34, №І (групи приміщень №13), №1 по №28, №І (групи приміщень №14), №1 по №25, №І (групи приміщень №16А);

- нежилі приміщення площею 3365,30 кв.м. (літера А1), в тому числі: з №1 по №17 (групи приміщень №8), №І Підвалу, №1 по №16 (групи приміщень №1), №І Першого Поверху, №1 по №23 (групи приміщень №2), №І Другого Поверху, №1 по №23 (групи приміщень №3), №І третього поверху, №1 по №22 (групи приміщень №4), №І четвертого поверху, №1 по №26 (групи приміщень №5), № І, II, III п'ятого поверху, №1 по №19 (групи приміщень №6), № І, II шостого поверху, №1 по №21 (групи приміщень №7), № І, II сьомого поверху, загальною площею 6049,70 кв.м., які розташовані м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34.

3. Ухвала про забезпечення позову має силу виконавчого документу відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження».

4. Стягувачем у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є Публічне акціонерне товариство «Хімнафтомашпроект» (, адреса: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 34)

5. Боржником у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Південкомбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» Шторгіної Ірини Вікторівни (, адреса: 01032, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, 33-Б).

6. В іншій частині в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у справі №910/4818/16 відмовити.

7. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з дати її прийняття 05.04.2016р. та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

8. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» дана ухвала може бути пред'явлена до виконання протягом року з моменту її прийняття.

СуддяС.М. Морозов