ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2016 р. Справа № 911/575/16

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/575/16

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,

с. Устимівка

до Васильківської обєднаної державної податкової інспекції Головного

управління ДФС у Київській області, м. Васильків

про стягнення 29704,20 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність б/н від 18.06.2014;

від відповідача: ОСОБА_3 - довіреність № 161/10/10-07-10-06 від 11.01.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (позивач) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Васильківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (відповідач) про стягнення 29704,20 грн.

В обґрунтування позовних вимоги, позивач посилається на понесені ним матеріальні збитки в розмірі 29704,20 грн., які утворились у звязку із отриманням правової допомоги, за якою позивач звертався для захисту свого порушеного права.

Ухвалою суду від 23.02.2016 порушено провадження у справі № 911/575/16 та призначено її до розгляду.

Ухвалою суду від 14.03.2016 розгляд справи, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, відкладено.

В судових засіданнях 14.03.2016 та 30.03.2016 представником позивача підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання 14.03.2016 не зявився, проте 14.03.2016 через канцелярію суду від останнього надійшов відзив на позовну заяву № 1681/10/10-07-10-18 від 12.03.2016, в якому позивач заперечує проти позову та просить суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на їх безпідставність, оскільки заявлена до стягнення сума є витратами повязаними з розглядом справи, розподіл яких має здійснюватись при розгляді спору, а не стягується шляхом предявлення окремого позову.

В судовому засіданні 30.03.2016 представником відповідача підтриманий наданий суд відзив.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

Васильківською обєднаною державної податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області у період з 01.12.2014 по 05.12.2014 було проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства валютного та іншого законодавства за період з 25.10.2011 по 31.12.2013, за результатами якої складений акт № 4556/17-02/НОМЕР_1 від 12.12.2014.

Перевіркою встановлено, що позивачем порушено вимоги Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого позивач не утримував та не сплачував податок з виплаченого фізичній особі доходу, у звязку з чим було збільшено податок з фізичних осіб найманих працівників в сумі 19500,00 грн., знижено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, який підлягає сплаті в бюджет в сумі 53118,00 грн., в тому числі в 2011 - 4086,00 грн., 2012 - 24516,00 грн., 2013 - 24516,00 грн.

Не погодившись з висновками акту перевірки позивачем подані письмові заперечення, які відповідачем були залишені без задоволення.

На підставі акту № 4556/17-02/НОМЕР_1 від 12.12.2014 відповідачем прийняті податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яким збільшено грошове зобовязання із податку з доходів найманих працівників у сумі 19500,00 грн. за основним платежем і на 1875,00 грн. за штрафними санкціями; повідомлення-рішення № 02 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 26559,00 грн. Крім того відповідачем винесено вимогу про слату боргу (недоїмки) № Ф-001971702, згідно з якою зобовязано позивача сплатити суми недоїмки із єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 53118,00 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17.08.2015 у справі № 810/953/15 задоволено частково позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Васильківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області та Головного управління ДФС у Київській області; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Васильківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області № НОМЕР_2 від 30.12.2014; визнано протиправною та скасовано вимогу Васильківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області про сплату боргу № Ф- від 30.12.2014; визнано протиправним та скасовано рішення Васильківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № Ф- від 30.12.2014.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем зазначено, що у зв'язку з винесенням незаконних податкових повідомлень-рішень, позивач змушений був звернутись для захисту та відновлення своїх прав до спеціалістів у сфері права, у звязку з чим останньому були завдані матеріальні збитки у розмірі 29704,20 грн., які виражені у підготовці та подачі до Київського окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу та рішення про результати розгляду скарги, на що спеціалістом було витрачено 11 годин, що з урахуванням законодавства України, становить 5359,20 грн.; підготовка до судових засідань та участь в них у Київському окружному адміністративному суді - витрачено 20 годин, що становить 9744,00 грн.; підготовка та подача апеляційної скарги на ухвали Київського окружного адміністративного суду - 8 годин, що становить 3897,60 грн.; підготовка до судових засідань та участь у них в Київському апеляційному адміністративному суді - 20 годин, що становить 10704,00 грн.

Таким чином, предметом позову є вимога позивача про стягнення 29704,20 грн. матеріальних збитків.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зі змісту статей 614, 623 ЦК України та статті 226 ГК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобовязання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобовязання та збитками; 4) вина.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цього органу (стаття 1173 Цивільного кодексу України).

Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини органу державної влади, проте не виключає необхідність встановлення інших елементів цивільного правопорушення.

Враховуючи правову природу збитків, відсутні підстави для віднесення до складу збитків витрат на правову допомогу, оскільки такі витрати, незалежно від підстав їх виникнення, не мають обовязкового характеру, не відносяться до обовязкових платежів, здійснюються на власний розсуд замовника і не можуть бути покладені на іншу особу, тому не знаходяться у необхідному причинному звязку із діями позивача.

У п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» зазначено, що відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи.

Відповідно до абз 5 ч. 1 оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/20/2014 від 14.01.2014 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства у справах, в яких заявлено вимоги про відшкодування збитків», заявлена до стягнення сума витрат на оплату юридичних послуг не є збитками, оскільки такі витрати не мають обовязкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному звязку з неналежним виконанням зобовязань.

Позивач, заявляючи до стягнення з відповідача зазначені витрати, вказує, що останні були здійснені при захисті та відновленні порушених прав під час оскарження податкових повідомлень-рішень у адміністративних судах.

Статтею 87 КАС України визначено, що до судових витрат належать судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи.

Відповідно до статті 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Таким чином, враховуючи наведене позивач не був позбавлений можливості заявляти про відшкодування зазначених вище витрат під час розгляду справи про оскарження податкових повідомлень-рішень у адміністративних судах та отримати відшкодування таких судових витрат, оскільки вони за своєю правовою природою не є збитками, а є саме витратами, пов'язаними з розглядом справи.

Отже, витрати, повязані з оплатою правової допомоги, понесені позивачем у звязку з реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді справи у порядку адміністративного судочинства, процесуальним законом віднесено до судових витрат і відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом та які не є збитками в розумінні ст. ст. 22, 614, 623 ЦК України.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 29704,20 грн. матеріальних збитків є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на позивача.

Враховуючи наведене вище, керуючись статтями 32-35, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 13.04.2016.

Суддя О.О. Христенко