КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2016 р. Справа№ 910/20287/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників cторін:

позивача: Руденко Ю.В., довіреність б/н від 10.03.2016,

відповідача: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Деснянська кераміка"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2015

у справі №910/20287/15 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамресурс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Деснянська кераміка"

про стягнення 737 549,30 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Керамресурс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Деснянська кераміка" про стягнення 737 549,30 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.12.2016 у справі №910/20287/15 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Деснянська кераміка" (04074, м. Київ, вул. Івашкевича, буд. 3, кв. 41, ідентифікаційний код 23716741) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамресурс" (85140, Донецька обл., Костянтинівський район, селище Артема, вул. Центральна, 1, ідентифікаційний код 34063990) основну заборгованість у сумі 696 132 (шістсот дев'яносто шість тисяч сто тридцять дві) грн 00 коп., 3 % річних у сумі 41 417 (сорок одну тисячу чотириста сімнадцять) грн 30 коп., судовий збір у сумі 14 750 (чотирнадцять тисяч сімсот п'ятдесят) грн 99 коп.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Деснянська кераміка" подало апеляційну скаргу в якій просило суд змінити рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/20287/15 від 07.12.2015, а саме зменшити суму основного грошового боргу до суми 410 892, 00 (чотириста десять тисяч вісімсот дев'яносто дві гривні), тобто зменшити на суму 285 240, 00 грн, та відповідно перерахувати 3 % річних із урахуванням відповідного зменшення основної суми грошового боргу, витрати зі сплати судового збору у відповідній частині покласти на позивача.

Протоколом автоматизованого розподілу справи від 16.02.2016 для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Деснянська кераміка" визначено колегію суддів: Андрієнко В.В.(головуючий суддя), Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Деснянська кераміка" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 22.03.2016.

18.03.2016 через відділ документального забезпечення КАГС від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу. В своєму відзиві Товариство з обмеженою відповідальністю "Керамресурс" просило апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 у справі № 910/20287/15 залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 у справі № 910/20287/15 залишити без змін.

21.03.2016 через відділ документального забезпечення КАГС від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2016 розгляд справи було відкладено на 07.04.2016 у зв'язку з неявкою відповідача.

В судове засідання, яке відбулось 07.04.2016 не з'явився представник відповідача, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача не визнав апеляційну скаргу і просив її відхилити.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню у зв'язку з таким.

16.05.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Керамресурс" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Деснянська кераміка" (покупець) був укладений договір поставки № 26 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується поставити в зумовлені цим договором строки - глину марки Р-2, а покупець прийняти вказаний товар та оплатити його на умовах цього договору.

Кількість товару, що поставляється, ціна та строк зазначаються у специфікаціях до договору (п. 2.1 договору). Датою поставки при перевезенні залізничним транспортом вважається дата штемпеля станції вантажовідправника у залізнічній накладній (п. 3.3 договору). Згідно з п. 4.1 договору ціна товару приймається на умовах СРТ ст. Київ - Московський 1 відповідно до Інкотермс 2010.

Пунктом 5.2 договору сторони погодили, що оплата вартості поставленого товару здійснюється у два етапи: 40 % предоплати - протягом 3 днів з моменту виставлення рахунку, 60 % оплати - протягом 45 календарних днів від дати поставки товару.

Позивач на виконання вимог договору відвантажив товар згідно специфікації № 1 від 16.05.2013 та специфікації № 2 від 11.06.2013 у кількості 3 460 тонн на загальну суму 1 146 928,00 грн, що підтверджується видатковими накладними № 22 від 18.05.2013, № 23 від 20.05.2013, № 24 від 21.05.2013, № 25 від 22.05.2013, № 26 від 24.05.2013, № 28 від 27.05.2013, № 30 від 28.05.2013, № 32 від 03.06.2013, № 37 від 09.06.2013, № 38 від 10.06.2013, № 41 від 13.06.2013, № 44 від 14.06.2013 та залізничними накладними.

Відповідачем оплату поставленого товару виконано частково на суму 450 796, 00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: № 186 від 17.05.2013, № 187 від 21.05.2013, № 190 від 22.05.2013, № 191 від 22.05.2013, № 195 від 27.05.2013, № 199 від 31.05.2013, № 209 від 05.06.2013, № 215 від 11.06.2013, № 60 від 14.10.2013, № 68 від 22.10.2013, № 15 від 24.01.2014, № 20 від 29.01.2014, № 43 від 14.02.2014, № 55 від 18.02.2014, № 69 від 28.02.2014, № 80 від 07.03.2014, № 108 від 25.03.2014, № 125 від 02.04.2014, № 413 від 18.09.2014, № 528 від 13.11.2014 та банківськими виписки з рахунку позивача.

Таким чином, у відповідача виникла заборгованість за поставлений, але неоплачений товар у сумі 696 132,00 грн.

У своїй апеляційній скарзі відповідач просив змінити рішення Господарського суду міста Києва, а саме зменшити суму основного грошового боргу до суми 410 892,00 (чотириста десять тисяч вісімсот дев'яносто дві гривні), тобто зменшити на суму 285 240, 00 грн. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції помилково встановив доведеним факт укладення (підписання) сторонами видаткових накладних № 32 від 03.06.2013 (70 720, 00 грн), № 37 від 09.06.2013 (150 350, 00 грн), № 38 від 10.06.2013 (64 170, 00 грн) - як на підставу виконання відповідачем вказаних грошових зобов'язань на суму 285 240, 00 грн.

Основним доводом, на якому ґрунтується апеляційна скарга, є те, що судом першої інстанції не проведено почеркознавчу експертизу підпису директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Деснянська кераміка" на видаткових накладних № 32 від 03.06.2013, № 37 від 09.06.2013 та № 38 від 10.06.2013. Відповідач зазначає, що підпис на цих накладних не належать директору Товариства з обмеженою відповідальністю "Деснянська кераміка" .

Наявність заборгованості до договору поставки № 26 відповідачем заперечується лише в частині, що стосується видаткових накладних № 32 від 03.06.2013, № 37 від 09.06.2013 та № 38 від 10.06.2013, в решті видаткових накладних у відповідача сумнівів не виникає.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами:

- письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

- поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу (ст. 33 ГПК України).

Статтею 34 ГПК України визначено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У п. 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Відповідачем не доведено належними та допустими доказами встановлення факту неправомірного використання печаток та штампів ТОВ "Деснянська кераміка", відсутні у матеріалах справи звернення відповідача до правохоронних органів із заявою про викрадення або підроблення печатки та підпису. Варто зазначати, що оплата товару на суму 140 580,00 грн (платіжні доручення за період з 11.06.2013 по 13.11.2014) була здійснена відповідачем після підписання ним видаткових накладних № 32 від 03.06.2013, № 37 від 09.06.2013 та № 38 від 10.06.2013, по яких у відповідача виникли сумніви.

19.03.2014 між сторонами був підписаний акт звіряння взаємних розрахунків за договором поставки № 26 від 16.05.2013, який відповідач підписав без заперечень, у тому числі на суму 696 132,00 грн. Отже, підписавши акт звіряння взаємних розрахунків від 19.03.2014, відповідач визнав заборгованість за договором поставки № 26 від 16.05.2013 у сумі 696 132,00 грн. та підтвердив отримання товару (зокрема, за видатковими накладними № 32 від 03.06.2013, № 37 від 09.06.2013 та № 38 від 10.06.2013).

Більш того, ТОВ "Деснянська кераміка" направляло позивачу гарантійні листи, у яких відповідач зобов'язується оплатити весь поставлений товар, про що свідчать листи ТОВ "Деснянська кераміка" № 95 від 12.08.2013 та від 20.01.2014.

Крім того, прийняття поставленого товару відповідач відобразив у податкових накладних на суму 1 146 928,00 грн, які були надані органам податкової служби (копії наявні у справі), тобто товар на вказану суму був прийнятий відповідачем у повному обсязі і цей факт ним визнано.

Щодо нарахування позивачем 41 417,30 грн - 3% річних колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за розрахунком позивача, розмір відсотків річних складає 41 417,30 грн. Відповідно, перевіривши розрахунок наданий позивачем колегія суддів дійшла висновку, що він відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому зазначена вимога підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 у справі №910/20287/15, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2016 у справі № 910/20287/15 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст. 104 ГПК України для його скасування або зміни, відсутні. У зв'язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду слід залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 у справі №910/20287/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Деснянська кераміка" - без задоволення.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран