ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.04.2016р. Справа № 907/35/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк, м. Київ

до Дочірнього підприємства Самшит Товариства з обмеженою відповідальністю Самшит, м. Ужгород

до Товариства з обмеженою відповідальністю Самшит, м. Київ

про стягнення солідарно загальної суми 2 051 072,40грн. (в тому числі сума 560 890,41грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, сума 855 000,00грн. - нараховані суми по індексу інфляції за прострочення погашення кредиту, сума 635 181,99грн. - нараховані суми по індексу інфляції за прострочення сплати відсотків за користування кредитом).

Суддя В.І. Карпинець

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - начальник відділу супроводження регіонів управління моніторингу регіонів Юридичного департаменту за дов. від 12.01.2016р.

від відповідача 1: явка на власний розсуд

від відповідача 2: явка на власний розсуд

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк , м. Київ (далі позивач) звернулося до суду з позовом до Дочірнього підприємства Самшит Товариства з обмеженою відповідальністю Самшит, м. Ужгород (далі відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю Самшит, м. Київ (далі відповідач 2) про стягнення солідарно загальної суми 2 051 072,40грн. (в тому числі сума 560 890,41грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, сума 855 000,00грн. - нараховані суми по індексу інфляції за прострочення погашення кредиту, сума 635 181,99грн. - нараховані суми по індексу інфляції за прострочення сплати відсотків за користування кредитом).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, яке просила представник відповідача 2, відповідно до поданого, через канцелярію суду, письмового клопотання від 31.03.2016р. (а.с. 45), у судовому засіданні 31.03.2016р. по даній справі - не здійснювалось, з урахуванням надісланого представником відповідача 2 до справи факсограмою письмового клопотання від 31.03.2016р. із зазначеною у ньому обставиною щодо цього (а.с.48) .

Суд також зазначає, що у наступних судових засіданнях по даній справі також фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалось, з урахуванням поданого представником відповідача 2 до справи письмового клопотання від 07.04.2016р. про нездійснення по даній справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та про відмову від імені відповідача 2 від раніше поданого письмового клопотання від 31.03.2016р. (а.с.51).

Позивач обґрунтовує позовні вимоги порушенням відповідачем ТОВ „Самшит умов кредитного договору № 42/3-07 від 10.08.2007року, а саме, неповерненням грошових коштів та несплатою відсотків за користування кредитом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав зазначених у позовній заяві та на їх підтвердження наявними у справі доказовими матеріалами. Зокрема зазначає, що оскільки відповідачами не було виконано рішення господарського суду Закарпатської області від 24.09.2013р. у справі № 907/797/13, яке набрало законної сили, щодо сплати на користь позивача підтвердженої суми заборгованості по кредиту за спірним Кредитним договором № 42/3-07 від 10.08.2007р., тому позивачем правомірно нараховано, після строку зазначеного у рішенні господарського суду Закарпатської області від 18.12.2014р. у справі № 907/1056/14, заявлену до стягнення солідарно з відповідачів : суму відсотків за користування кредитом; суму по індексу інфляції за прострочення погашення кредиту та суму по індексу інфляції за прострочення сплати відсотків за користування кредитом.

Представник відповідача 2 (ТОВ „Самшит) проти позовних вимог заперечила повністю, з підстав, зазначених у запереченні від 07.04.2016р. на позов (а.с.52-53). Зокрема зазначає ту обставину, що виникнення наявної кредитної заборгованості, на яку Банком нараховуються відсотки та інфляційні, відбулось не з вини товариства, оскільки у звязку з настанням фінансової кризи в України, значно зменшилися прибутки та погіршився матеріальний стан останнього. З огляду на викладене, вважає, що відповідно до вимог ст.ст.14, 607 та 617 ЦК України, ТОВ „Самшит підлягає звільненню від такого зобовязання. Крім того, посилається на ст. 267 ЦК України про сплив позовної давності та зазначає, що оскільки кредитний договір припинив свою дію 31.07.2012 року, Банк не мав права для нарахування з цієї дати відсотків та інших платежів, а тому нараховані позивачем відсотки та інфляційні втрати вважає зайво нарахованими та такими, що не підлягають стягненню. Також посилається на порушення ст. 15 ГПК України відносно територіальної підсудності справи.

Крім того, поданим до матеріалів справи, через канцелярію суду, запереченням від 12.04.2016р. на позов (а.с.57), зокрема зазначає, що оскільки рішенням господарського суду Закарпатської області від 18.12.2014р. у справі № 907/1056/14, зокрема, було задоволено позов щодо стягнення з відповідачів на користь позивача нарахованих сум по індексу інфляції за прострочення погашення кредиту та сум по індексу інфляції за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.02. по 26.10.2014р., тому інфляційні втрати по індексу інфляції за жовтень місяць 2014р. не підлягали нарахуванню. Разом з тим, даним запереченням, просить суд повністю відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Представник позивача в даному судовому засіданні, з урахуванням вищезазначеного заперечення представника відповідача 2 на позов, із зазначеною у ньому вищенаведеною обставиною, щодо нарахованих сум по індексу інфляції за прострочення погашення кредиту та сум по індексу інфляції за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період за жовтень місяць 2014р., посилається на те, що позивачем не подається заява про уточнення позовних вимог в даній частині, а дане заперечення підлягає розгляду судом та врахуванню наведеної у ньому обставини щодо вищезазначеного, при прийнятті рішення по даній справі. Разом з тим наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Суд зазначає, що на неодноразову вимогу суду, відповідачем 1 до матеріалів справи письмовий відзив на позов з доказами в його обґрунтування, при його наявності, не подано.

Оскільки участь уповноважених представників відповідачів у розгляді даної справи була на власний розсуд, тому спір по даній справі, в межах продовженого строку розгляду спору, з урахуванням вимог ч.3 ст.69 ГПК України, вирішується на підставі наявних у справі матеріалів.

У розгляді справи оголошувалась перерва та розгляд справи відкладався, відповідно до вимог ст. 77 ГПК України.

У судовому засіданні 12.04.2016р., відповідно до вимог ч.2 ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Вивчивши та проаналізувавши наявні у справі доказові матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, суд

Встановив:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 24.09.2013р. у справі № 907/797/13 (яке залишено в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.04.2014р.) стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю Самшит та Дочірнього підприємства Самшит Товариства з обмеженою відповідальністю Самшит на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк суму 2 706 325,76грн. , з яких 1 900 000грн. заборгованість по кредиту, 652 740,12грн. відсотки за користування кредитом, 125 876,71грн. пеня за несвоєчасну сплату кредиту та 27 708,93грн. пеня за несвоєчасну сплату відсотків, а також 54 126,52грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 21-23).

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 18.12.2014 року у справі № 907/1056/14 (яке залишено в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.04.2015р.) стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю „Самшит та дочірнього підприємства „Самшит Товариства з обмеженою відповідальністю „Самшит на користь Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк суму 789 512,32грн. , в т.ч. 348 767,12грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 285 000,00грн. - нараховані суми по індексу інфляції за прострочення погашення кредиту, 155 745,20грн. - нараховані суми по індексу інфляції за прострочення сплати відсотків за користування кредитом, а також 15 790,25грн. судового збору (а.с.27-30).

Відповідно до ч.2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Предметом розгляду даного спору є стягнення з відповідачів загальної суми 2 051 072,40грн. (в тому числі сума 560 890,41грн. - нараховані відсотки за користування кредитом за період з 27.10.2014р. по 31.12.2015р., сума 855 000,00грн. - нараховані суми по індексу інфляції за прострочення погашення кредиту за період з 01.10.2014р. по 31.12.2015р. та сума 635 181,99грн. - нараховані суми по індексу інфляції за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.10.2014р. по 31.12.2015р.).

Як вбачається з матеріалів справи, 10 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово інвестиційним банком (Закритим акціонерним товариством), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк (кредитором, позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Самшит (позичальником, відповідачем 2) укладено Кредитний договір № 42/3-07, згідно умов якого кредитор (позивач) надав позичальнику (відповідачеві 2 -ТОВ „Самшит) кредит в сумі 5 000 000 грн., з кінцевим терміном погашення не пізніше 31.07.2012року та зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 16,0 % річних; надання кредиту здійснюється траншами.

Як визначено п. 3.2. Кредитного договору № 42/3-07 від 10.08.2007р., кредит надається Банком (позивачем) позичальнику (відповідачеві 2 - ТОВ „Самшит), шляхом оплати на протязі дії договору розрахункових документів (платіжних доручень) позичальника безпосередньо з позичкового рахунку, відкритого банком, на рахунки контрагентів позичальника, та на поточний рахунок у відповідності із цільовим призначенням кредиту.

Відповідно до умов п.п. 2.1., 2.2., 3.2. кредитного договору № 42/3-07 від 10.08.2007р. ТОВ „Самшит (позичальник, відповідач 2) зобов'язався до 31.07.2012 року повернути кредитору (позивачу) всю суму кредиту згідно погодженого договором графіку та сплачувати встановлені договором відсотки. Нарахування банком відсотків починається з дати першої оплати розрахункових документів позичальника з позичкового рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом (п. 3.3 Договору).

Відсотки за користування кредитом нараховуються банком щомісячно 26 числа за період з 26 числа попереднього місяця по 25 число звітного місяця, а також в день остаточного повернення кредиту, і сплачуються позичальником протягом 5 банківських днів з дати їх нарахування (п. 3.4. Договору). У випадку порушення позичальником встановленого договором строку погашення одержаного кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки у розмірі 25 процентів річних (п. 3.5. Договору).

У забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника (відповідача 2- ТОВ „Самшит) за Кредитним договором № 42/3-07 від 10.08.2007р., 13.08.2007р. між ТОВ „Самшит (позичальником, відповідачем 2), Акціонерним комерційним промислово інвестиційним банком (кредитором, позивачем) та Дочірнім підприємством „Самшит ТОВ "Самшит" (поручителем, відповідачем 1) укладено Договір поруки №326/12-07, за умовами якого поручитель (відповідач 1- ДП „Самшит ТОВ "Самшит") зобов'язався відповідати в повному обсязі перед кредитором (позивачем) за своєчасне та повне виконання позичальником (відповідачем 2 - ТОВ „Самшит) зобов'язань за Кредитним договором № 42/3-07 на засадах солідарного боржника до повного виконання зобовязань за кредитним договором у розмірі і у випадках, передбачені Кредитним договором.

Позичальник та поручитель є солідарними боржниками перед Кредитором та залишаються зобов'язаними за Кредитним договором до повного виконання всіх своїх зобов'язань за ним у повному обсязі (п. 2.2 Договору).

Факт виконання банком (позивачем) зобов'язань щодо надання позичальнику (відповідачеві 2 - ТОВ "Самшит") кредиту відповідно до умов Кредитного договору у повному обсязі встановлено рішеннями господарського суду Закарпатської області від 24.09.2013р. у справі № 907/797/13, від 19.05.2014р. у справі № 907/208/14 та від 18.12.2014 року у справі № 907/1056/14 (а.с.21-30).

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 24.09.2013р. у справі № 907/797/13 встановлено, що ТОВ "Самшит" взятих на себе договірних зобов'язань за Кредитним договором № 42/3-07 від 10.08.2007р. належним чином не виконав, внаслідок чого судом солідарно з відповідачів на користь позивача стягнуто 2 706 325,76грн., в тому числі 1 900 000грн. заборгованості по кредиту, 652 740,12грн. відсотків за користування кредитом, 125 876,71грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту та 27 708,93грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків (а.с. 21-23).

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 19.05.2014р. у справі № 907/208/14 встановлено, що ТОВ "Самшит" взятих на себе договірних зобов'язань за Кредитним договором № 42/3-07 від 10.08.2007 року належним чином не виконав, внаслідок чого судом солідарно з відповідачів на користь позивача стягнуто 286 612,35грн., з яких 252 465,78 грн. відсотки за користування кредитом, 16 686,67грн. пеня за несплату відсотків за користування кредитом, 11 400грн. інфляції витрати на суму простроченого кредиту, 6 059,90грн. інфляційні витрати на суму прострочених відсотків (а.с. 24-26).

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 18.12.2014р. у справі № 907/1056/14 встановлено, що ТОВ "Самшит" взятих на себе договірних зобов'язань за Кредитним договором № 42/3-07 від 10.08.2007р. належним чином не виконав, внаслідок чого судом солідарно з відповідачів на користь позивача стягнуто суму 789 512,32грн. , в т.ч. 348 767,12 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 285000,00 грн. - нараховані суми по індексу інфляції за прострочення погашення кредиту, 155745,20 грн. - нараховані суми по індексу інфляції за прострочення сплати відсотків за користування кредитом (а.с. 27-30).

По даній справі судом встановлено, що боржник не виконав взяті на себе умови Кредитного договору № 42/3-07 від 10.08.2007р., що полягає в неповерненні в повному обсязі наданого кредиту в сумі 1 900 000грн., несплаті в повному обсязі відсотків за користування кредитом та несплаті штрафних санкцій за інший спірний період.

Суд зазначає, що із загальної суми 652 740,12грн. відсотків за користування кредитом, стягнутих за рішенням господарського суду Закарпатської області від 24.09.2013р. у справі № 907/797/13, органом ДВС, при примусовому виконанні даного рішення суду, відповідно до наказу від 06.05.2014р. у справі № 907/797/13, з ТОВ "Самшит" у 2015р. та перераховано Банку суму 51 456,01грн. та яка була направлена Банком, відповідно до п.3.7 Кредитним договором № 42/3-07 від 10.08.2007р., на часткове погашення відсотків за користування кредитними коштами, про що зазначено представником позивача у поданому до справи листі від 06.04.2016р. та долученим до нього витягом про рух коштів по рахунку позивача , за період 3 30.04. по 12.11.2015р., у підтвердження даної обставини (а.с. 54-55).

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином.

Згідно ст. 553 Цивільного кодексу України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку і відповідає за порушення зобов'язання боржником у повній мірі.

Стаття 554 Цивільного кодексу України встановлює, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Сторони в п. 5.2 Кредитного договору встановили, що позичальник у випадку прострочення ним виконання зобов'язання по поверненню Банку сум кредиту та/або процентів за неправомірне користування кредитом зобов'язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу.

Згідно з п. 3.1 Кредитного договору проценти за користування кредитом сплачується Позичальником до фактичного виконання ним грошового зобов'язання з повернення всіх отриманих в межах сум кредиту.

Згідно з умовами п. 6.6 Кредитного договору, договір діє до повного повернення позичальником отриманих сум кредитних коштів, сплати у повному обсязі відсотків за користування ним та повного виконання будь-яких інших грошових зобов'язань передбачених Кредитним договором та чинним законодавством.

Отже, враховуючи, що Позичальник договірні зобов'язання у строки та порядку визначені Кредитним договором в п.п. 2.1; 2.2; 3.3; 3.4; 5.3. належним чином та у повному обсязі не виконав (суму кредиту не повернув, проценти за користування кредитом у повному обсязі не сплачує та також не сплачує штрафні санкції), позивач покликаючись на статті 526, 530, 549, 611, 624, 625, 1054 Цивільного кодексу України просить суд стягнути солідарно з відповідачів загальну суму 2 051 072,40грн. (в тому числі сума 560 890,41грн. - нараховані відсотки за користування кредитом за період з 27.10.2014р. по 31.12.2015р., сума 855 000,00грн. - нараховані суми по індексу інфляції за прострочення погашення кредиту за період з 01.10.2014р. по 31.12.2015р. та сума 635 181,99грн. - нараховані суми по індексу інфляції за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.10.2014р. по 31.12.2015р.).

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи довідки розрахунку індексу інфляції за простроченим кредитом (а.с.19), Банком нараховано загальну суму 855 000,00грн. - індексу інфляції за прострочення погашення кредиту за період з 01.10.2014р. по 31.12.2015р., в тому числі за жовтень 2014р. у сумі 45 600грн.

Крім того, як вбачається з наявної у матеріалах справи довідки розрахунку індексу інфляції за простроченими процентами (а.с.20), Банком нараховано загальну суму 635 181,99грн. - індексу інфляції за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.10.2014р. по 31.12.2015р., в тому числі за жовтень 2014р. у сумі 29 283,30грн.

Разом з тим, як вбачається з рішення господарського суду Закарпатської області від 18.12.2014 року у справі № 907/1056/14 (яке залишено в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.04.2015р.) , предметом розгляду у даній справі вже було нарахування індексу інфляції за прострочення погашення кредиту за жовтень 2014р. та індексу інфляції за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за жовтень 2014р. та такі суми була стягнуті на користь Банку на підставі даного рішення суду (а.с.29, на звороті даного рішення суду).

Отже, за вищенаведених обставин нарахування суми 45 600грн. індексу інфляції за прострочення погашення кредиту за жовтень 2014р. та суми 29 283,30грн. індексу інфляції за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за жовтень 2014р., з огляду на вищевикладене та їх заявлення позивачем до стягнення солідарно з відповідачів, у даній справі є безпідставними, а тому в даній частині позову в заявлених до стягнення вищезазначених сумах, слід відмовити.

Інші суми індексу інфляції, нараховані за період з 01.11.2014р. по 31.12.2015р, як за прострочення погашення кредиту у загальній сумі 809 400грн., так і за простроченими процентами, у загальній сумі 605 898,69грн., не були предметом розгляду за вищезазначеним рішенням суду від 18.12.2014р. у справі № 907/1056/14, а тому їх нарахування позивачем, за вказаний період, є правомірним та відповідно є правомірним їх заявлення позивачем до стягнення солідарно з відповідачів, а тому позовні вимоги у даній частині позову підлягають до задоволення.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, також є правомірним нарахування Банком відсотків за користування кредитом нарахованих за період з 27.10.2014р. по 31.12.2015р., оскільки нарахування відсотків за користування кредитом, відповідно до умов п. 3.3 Кредитного Договору, здійснюється по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом та з урахуванням п. 3.5 Кредитного Договору, яким передбачено, що у випадку порушення позичальником встановленого Кредитним договором строку погашення одержаного кредиту, позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки у розмірі 25 процентів річних.

За вищезазначених обставин є правомірним заявлення позивачем до стягнення солідарно з відповідачів суми 560 890,41грн. - відсотків за користування кредитом нарахованих за період з 27.10.2014р. по 31.12.2015р., які не були предметом розгляду за вищезазначеним рішенням суду від 18.12.2014р. у справі № 907/1056/14, а тому в даній частині позов підлягає до задоволення.

Суд також не приймає до уваги та вважає безпідставними посилання представника відповідача 2 у запереченні від 07.04.2016р. на позов (а.с.52-53) на ту обставину, що виникнення в ТОВ Самшит заборгованості по Кредитному договору № 42/3-07 від 10.08.2007р., які Банк взяв за підставу для нарахування відсотків та індексу інфляції, сталося не з вини Товариства, а у звязку із настанням в Україні фінансової кризи, внаслідок чого в Товариства значно зменшились прибутки та погіршився його матеріальний стан з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У цивільному праві непереборна сила, що є обставиною для звільнення від відповідальності, це надзвичайна та незапобіжна при даних умовах подія (стихійне лихо, військові дії, інші громадські явища).

Між тим, випадком непереборної сили представник відповідача 2 - ТОВ Самшит помилково зазначає кризу у фінансово-економічній сфері України в цілому, що не дає даному відповідачеві належним чином виконати зобовязання перед позивачем.

В силу вимог ст. 42 ГК України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Окрім того, за змістом частини першої статті 229 ГК України та частини першої ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобовязання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій чи бездіяльності, а і внаслідок непереборної сили або простого випадку. Відповідальність боржника означає можливість стягнення за рахунок боржника суми невиконаного грошового зобовязання. Тобто, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов»язання за будь-яких обставин.

Окрім того, частина 2 статті 218 ГК України передбачає, що не вважаються такими обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

Разом з тим, суд зазначає, що негативний вплив економічної кризи на фінансово-господарську діяльність відповідача 2 - ТОВ Самшит, як підстава для звільнення від відповідальності, не заслуговує на увагу і з огляду на те, що економічна криза негативно вплинула і на фінансово-господарську діяльність позивача, тобто сторони перебувають у рівних умовах.

Відтак, суд приходить до висновку, що наведені представником відповідача 2 твердження про наявність обставин непереборної сили, які, на її думку, є підставою для звільнення даного відповідача від відповідальності за даним позовом, є безпідставними.

Щодо посилання представника відповідача 2 у запереченні від 07.04.2016р. на позов (а.с.52-53) на порушення ст. 15 ГПК України відносно територіальної підсудності справи, то у відповідності до ч. 3 ст. 15 ГПК України справи у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцем знаходження одного з відповідачів за вибором позивача.

Позовну заяву подано позивачем за місцем знаходження Дочірнього підприємства „Самшит ТОВ „Самшит, яке зареєстроване за адресою 88000, м. Ужгород, вул. Гленца, 4 та що відповідає вимогам ч. 3 ст. 15 ГПК України.

Також не грунтується на нормах чинного законодавства України твердження представника відповідача 2, у запереченні від 07.04.2016р. на позов (а.с.52-53), про пропуск позивачем строків позовної давності, щодо нарахування відсотків та індексу інфляції. Так, період за який позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за відсотками та індекс інфляції обмежується періодом з 01.10.2014р. по 31.12.2015р.

У відповідності до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 4.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів зазначено, що у зобовязальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобовязання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобовязання мало бути виконане.

Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобовязань, позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, повязаними з простроченням почасових платежів (проценти за користування кредитом, орендна плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Враховуючи, що позивач заявив до стягнення з відповідачів заборгованість за відсотками за період з 01.10.2014р. по 31.12.2015р. та індекс інфляції за період з 01.11.2014р. по 31.12.2015р., з урахуванням вищезазначеного щодо даного періоду, тому позивачем не пропущено строку позовної давності.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог, і становлять суму 29 643,13грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 15 ч.3, 22, 33, 34, 35, 43, 44-49, 69 ч.3, 77, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства „Самшит Товариства з обмеженою відповідальністю „Самшит /88000, м. Ужгород, вул. Гленца, 4, / солідарно на користь Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк /01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12, / загальну суму 1 976 189,10грн. (в тому числі суму 560 890,41грн. - відсотків за користування кредитом, суму 809 400грн. - індексу інфляції за прострочення погашення кредиту та суму 605 898,69грн. індексу інфляції за прострочення сплати відсотків за користування кредитом) та суму 29 643,13грн. у часткове відшкодування витрат по сплаті судового збору. Стягнення з Дочірнього підприємства „Самшит Товариства з обмеженою відповідальністю „Самшит /88000, м. Ужгород, вул. Гленца, 4, / є солідарним з Товариством з обмеженою відповідальністю „Самшит /01135, м. Київ, Шевченківський район, вул. Чорновола, 25/1, /. Видати наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Самшит /01135, м. Київ, Шевченківський район, вул. Чорновола, 25/1, / солідарно на користь Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк /01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12, / загальну суму 1 976 189,10грн. (в тому числі суму 560 890,41грн. - відсотків за користування кредитом, суму 809 400грн. - індексу інфляції за прострочення погашення кредиту та суму 605 898,69грн. індексу інфляції за прострочення сплати відсотків за користування кредитом) та суму 29 643,13грн. у часткове відшкодування витрат по сплаті судового збору. Стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Самшит /01135, м. Київ, Шевченківський район, вул. Чорновола, 25/1, / є солідарним з Дочірнім підприємством „Самшит Товариства з обмеженою відповідальністю „Самшит /88000, м. Ужгород, вул. Гленца, 4, /. Видати наказ.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Рішення суду набирає законної сили в порядку встановленому відповідно до ст.85 ГПК України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені вимогами ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 13.04.2016р.

Суддя В.І. Карпинець