РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016Справа №910/967/16

За позовомПублічного акціонерного товариства "Київенерго";
До Комунального підприємства "Київпастранс";
Простягнення 484 747,65 грн.
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:Левченко В.І., представник за довіреністю № 91/2015/11/11-8 від 11.11.2015 р.;
Від відповідача: Герасимчук С.Ю., представник за довіреністю № 06-5/132 від 10.02.2016 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулося до суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Київпастранс" 476 517,20 грн. заборгованості з оплати вартості теплової енергії згідно з договором від 01.08.2002 № 730361, 15 607,93 грн. 3 % річних з простроченої суми, 188 062,03 грн. інфляційної складової боргу та 91 908,97 грн. пені.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/967/16 від 11.02.2016, яку призначено до розгляду на 11.02.2016.

11.02.2.2016 суд перейшов до розгляду спору по суті,в ході якого представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити, стягнувши з відповідача борг, пені та нарахування за ст. 625 Цивільного кодексу України за неналежне виконання грошового зобов'язання за договором за період з 01.05.2013 по 01.10.2015.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з мотивів, викладених у наданому суду відзиві, посилаючи на часткове погашення боргу у грудні 2015, січні та лютому 2016. У частині вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних просив відмовити з огляду на відсутність детального розрахунку.

11.02.2016, 11.06.2016, 10.03.3016 та 22.03.2016 в судових засіданнях оголошувалася перерва відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Заявами від 10.03.2016 та від 05.04.2016 позивачем зменшувалися позовні вимоги у зв'язку з надходженням від відповідача коштів в рахунок сплати суми основного боргу за договором. Такі заяви позивача приєднані до матеріалів справи та прийняті судом до розгляду як правомірно подані з дотриманням процесуального законодавства.

Ухвалою від 22.03.2016 за клопотанням представника позивача судом було продовжено строк вирішення спору у справі відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

05.04.2016 в ході розгляду спору по суті представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення № 94/11/1937, згідно з якою просив стягнути з відповідача 189 168,72 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.05.2013 по 01.10.2015 станом на 01.04.2016, 91 908,97 грн. пені, 15 607,93 грн. 3 % річних та 188 062,03 грн. інфляційної складової боргу.

Представник відповідача зменшені позовні вимоги не визнав.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Акціонерною енергетичною компанією "Київенерго" (після зміни найменування - Публічне акціонерне товариство "Київенерго") в особі структурного відокремленого підрозділу "Департамент енергозбуту" та Комунальним підприємством "Київпастранс" в особі структурного відокремленого підрозділу "Автобусний пар № 5" 01.08.2002 року було укладено договір № 730361 на постачання теплової енергії у гарячій воді, за умовами якого та відповідно до чинного законодавства України позивач зобов'язався постачати теплову енергію у вигляді гарячої води для потреб опалення (в період опалювального сезону) та гарячого водопостачання (протягом року), а відповідач зобов'язався своєчасно здійснювати її оплату.

Строк дії договору сторонами було погоджено у п. 8.1, а саме: з моменту підписання до 31.12.2002. Разом з тим, укладений сторонами є продовженим, оскільки у п. 8.4 договору було передбачено, що договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до його закінчення про його припинення не буде заявлено однією зі сторін.

Відповідно п. 3 звернення-доручення до даного договору визначення кількості спожитої протягом розрахункового періоду (місяця) теплової енергії здійснюється розрахунковим способом, згідно з договірними навантаженнями.

Виходячи з додатку № 3 до договору розрахунки за теплову енергію проводяться згідно з тарифами, встановленими розпорядженнями Київської міської державної адміністрації та можуть змінюватися у період дії договору.

Згідно з п. 5 додатку № 4 до договору відповідач зобов'язаний щомісяця з 12-го по 15-те число самостійно отримувати у міжрайонному відділенні з реалізації теплової енергії табуляграму фактичного споживання за попередній період та акт звірки, який він зобов'язаний оформити і повернути один примірник позивачу.

Оплату вартості теплової енергії, що становить собою різницю між заявленою та фактично спожитою енергією відповідач здійснює не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим у разі (п. 4 додатку № 4 до договору), а вартість заявленої у договорі кількості сплачується до початку розрахункового періоду .

Відповідно до додаткової угоди від 01.03.2011, реквізити укладеного сторонами договору було змінено, зокрема, № 730361 на № 720098.

Згідно з позовною заявою, станом на 01.10.2015 заборгованість відповідача за договором від 01.08.2002 № 720098 за період з 01.05.2013 по 01.10.2015 становила 476 517,20 грн., станом на 01.04.2016 - 189 168,72 грн.

Зазначені твердження позивача знаходять своє документальне підтвердження в матеріалах справи, де містяться облікові картки (табуляграмами) фактичного споживання відповідачем енергії за спірний період, довідка про надходження коштів, виписка по рахунку про надходження коштів, платіжні доручення, двосторонній акт звірки розрахунків, розрахунок ціни позову, проведений позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору. Вказаними доказами підтверджується факт постачання позивачем відповідачу протягом вказаного періоду теплової енергії у гарячій воді на суму 476 517,20 грн.

Судом встановлено, що станом на 01.10.2015 (розрахункова дата, визначена позивачем у позовній заяві) відповідач не сплачував позивачеві грошових коштів за спожиту теплову енергію взагалі.

Листом від 24.11.2015 № 01/2988 відповідач запропонував позивачеві провести оплату боргу в розмірі 538 375,74 грн., що виник за період з 01.05.2013 по 01.11.2015 з розстроченням платежу з листопада 2015 року по квітень 2016 шістьма платежами (один платіж 89 735,74 грн. та шість платежів по 89 728,00 грн.).

Матеріалами справи підтверджується, що гарантійні зобов'язання за листом від 24.11.2015 № 01/2988 відповідачем дотримані не були.

Так, до відзиву на позовну заяву ним було приєднано платіжні доручення від 08.12.2015 № 2677 на суму 40 000,00 грн., від 16.12.2015 № 2796 на суму 20 000,00 грн., від 22.12.2015 № 2863 на суму 25 000,00 грн., від 23.12.2015 № 2879 на суму 44 000,00 грн., від 13.01.2016 № 46 на суму 20 000,00 грн., від 20.01.2016 № 5АП0012/1 на суму 20 000,00 грн., від 26.01.2016 № 5АП0050/1 на суму 30 000,00 грн., від 04.02.2016 № 5АП00123/1 на суму 40 000,00 грн., від 08.02.2016 № 128 на суму 30 207,02 грн., всього: 269 207,02 грн.

У перелічених платіжних дорученнях призначення платежу по оплаті боргу згідно з гарантійним листом було вказано у п'яти з них за грудень 2015 року на суму 129 000,00 грн., що дає підстави вести мову про недотримання відповідачем заявлених гарантійних зобов'язань по строкам та повноті сум.

З наданих позивачем банківських виписок слідує, що у лютому 2016 року з призначенням платежу по гарантійному листу відповідач перерахував ще 20 000,00 грн., а у березні - 110 000,00 грн.

Досліджуючи фактичний стан правовідносин сторін та стан розрахунків за договором, суд встановив, що станом на 01.01.2016 загальний борг відповідача з оплати вартості теплової енергії становив 1 034 191,26 грн. (з урахуванням боргу за попередні періоди, за якими є судові рішення про стягнення), а тому заперечення Комунального підприємства "Київпастранс" щодо неточності розрахунку суми боргу судом повністю відхиляються.

Частиною 1 ст. 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

Виходячи з положень ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не довів суду належними і допустимими засобами доказування про відсутність в нього заборгованості перед позивачем за спірний період.

Зважаючи на зазначене, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з оплати вартості поставленої позивачем відповідачеві теплової енергії за договором від 01.08.2002 № 730361 (новий № 720098) у сумі 189 168,72 грн. підлягають задоволенню як правомірно заявлені та обґрунтовані.

Крім суми основного боргу, позивач також просить стягнути з відповідача 188 062,03 грн. втрат від інфляції, 15 607,93 грн. 3% річних та 91 908,97 грн. пені.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У п. 7 додатку № 4 до договору сторони визначили, що на суму боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) енергопостачальна організація праві нарахувати споживачеві пеню в розмірі 0,5 % за кожний день прострочення до моменту повного погашення боргу, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Зважаючи на доведеність факту прострочення відповідача у правовідносинах з позивачем за договором, з огляду на умови даного договору та враховуючи дію наведених приписів законодавства, заявлені вимоги в описаній частині видаються правомірними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за розрахунком позивача, що перевірений судом та приймається як належний. При цьому, судом враховано, що при проведенні розрахунку пені позивач керувався подвійної обліковою ставкою Національного банку України, тобто нараховував пеню в порядку чинного законодавства, зокрема, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

Виходячи з приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати по справі покладаються на відповідача, а зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню позивачу відповідно до його письмової вимоги, вміщеної у заяві про зменшення позовних вимог від 05.04.2016 № 94/11/1937.

Керуючись ст.ст. 32-38, 44, 49, 81-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, 2, ідентифікаційний код 31725604) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) 186 168 (сто вісімдесят шість тисяч сто шістдесят вісім) грн. 72 коп. боргу, 188 062 (сто вісімдесят вісім тисяч шістдесят дві) грн. 03 коп. інфляційної складової боргу, 15 607 (п'ятнадцять тисяч шістсот сім) грн. 93 коп. 3 % річних, 91 908 (дев'яносто одну тисячу дев'ятсот вісім) грн. 97 коп. пені та 7 271 (сім тисяч двісті сімдесят одну) грн. 21 коп. судових витрат. Видати наказ.

3. Повернути Публічному акціонерному товариству "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) з Державного бюджету України 4 310 (чотири тисячі триста десять) грн. 23 коп. зайво сплаченого судового збору, перерахованого згідно з платіжним дорученням від 04.12.2015 № U267, оригінал якого зберігається в матеріалах справи № 910/967/16. Видати наказ.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 11.04.2016 р.