ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.04.16р. Справа № 904/1736/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Асканія Агро", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Капітал", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості в сумі 88 471, 38 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. б/н від 01.03.16 р., представник;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Асканія Агро" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 115 722 грн., що складають суму заборгованості за договором поставки № 03/09-1 від 03.09.15 р., 24 253, 52 грн. - пені, 1 790, 93 грн. - річних та 6 704,93 грн. - інфляції.

08.04.16 р. від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній зменшив суму основного боргу до 55 722 грн., суми річних, інфляції та пені залишив без змін.

Зазначена вище заява прийнята господарським судом до розгляду.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, його повноважний представник в судове засідання не з'явився.

Останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про отримання останнім 29.03.16 р. ухвали господарського суду про порушення провадження у справі та призначення розгляду справи на 12.04.16 р. (а.с. 22-23).

12.04.16 р. в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.09.15 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Асканія Агро" (Позивач; постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-капітал" (Відповідач; покупець) укладено Договір поставки № 03/09-1 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. вище зазначеного Договору, на умовах даного Договору Постачальник зобов'язується систематично поставляти Покупцю визначений Договором товар, а Покупець зобов'язується приймати замовлений товар та оплачувати його. Під товаром, що є предметом поставки за Договором, розуміються позиції зазначені в Додатках.

Згідно ч. 1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Кількість товару, вартість та виняткові умови поставки викладаються в Додатку до кожної окремої поставки, та є невід'ємною складовою Договору (п. 1.2.).

Виконуючи умови Договору, позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 182 722 грн., що підтверджується накладною № 40 від 23.09.15 р., копія якої залучена до матеріалів справи 9а.с. 15).

Згідно п. 3.4. Договору, датою поставки товару вважається дата підписання покупцем видаткової накладної продавця на поставку товару, що проводиться після розвантаження в місці призначення, визначеному у Додатку.

В п.п. 2.1., 2.2. Договору сторони дійшли згоди про те, що оплата за товар здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів за вказаними в договорі банківськими реквізитами Постачальнику на підставі виписаного рахунку, згідно Додатків.

Остаточний розрахунок за замовлений товар здійснюється на умовах попередньої оплати до моменту його передачі або розвантаження покупцю.

Відповідно до п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року за № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (далі - Постанова пленуму ВГСУ), якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу.

Зважаючи на вище викладене, у відповідача виник обов'язок здійснити розрахунки за отриманий товар після його прийняття.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач неналежним чином виконав зобов'язання щодо оплати поставленого товару, здійснивши розрахунки частково в сумі 127 000 грн.

Доказів оплати поставленого товару на загальну суму 55 722 грн. відповідач, на момент розгляду спору, не надав.

З огляду на вище викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення зазначеної вище суми, слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума річних за загальний період з 24.09.15 р. по 14.03.16 р. складає 1 790, 93 грн.

Суд звертає увагу на те, що позивачем при визначенні періоду, за який здійснено нарахування річних, не враховані приписи п. 1.9. зазначеної вище Постанови Пленуму ВГСУ, а саме, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення нарахувань.

Проте, зважаючи на те, що сума річних, заявлена позивачем до стягнення, не перевищує суму річних при здійсненні перерахунку за вірний період без включення днів фактичної оплати, річні в сумі 1 790, 93 грн. підлягають до примусового стягнення.

Вимоги щодо стягнення інфляції за період з вересня 2015 р. по грудень 2015 р. в сумі 6 704, 93 грн. підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Приписами п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року за № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" встановлено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Так, прострочення в оплаті мало місце у вересні 2015 р., у звязку з чим нарахування інфляції за зазначений місяць є неправомірним.

Крім того, при здійсненні розрахунку позивачем двічі здійснено нарахування інфляційних втрат на заборгованість в сумі 115 722 грн. за грудень 2015 р.

З огляду на викладене, після перерахунку до стягнення підлягає інфляція за період з жовтня 2015 р. по грудень 2015 р. в сумі 1 691, 98 грн.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В п. 5.3. Договору за порушення умов сплати сторони встановили відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості отриманого та несплаченого товару за кожний календарний день прострочення виконання зобов'язань.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума пені за загальний період з 24.09.15 р. по 14.03.15 р. складає 24 253, 52 грн.

Як вже зазначено вище, позивачем при визначенні періоду включені дні фактичної оплати, проте, сума визначена вірно, у зв'язку з чим пеня в сумі 24 253, 52 грн. підлягає до примусового стягнення.

Керуючись ст. ст. 526, 610, 611, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Капітал" (50029, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Ногіна, 27/1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Асканія Агро" (49068, м. Дніпропетровськ, пл. Дзержинського, б. 1А, н.п. 4, ) 55 722 (п'ятдесят п'ять тисяч сімсот двадцять дві гривні) основного боргу, 24 253 (двадцять чотири тисячі двісті п'ятдесят три гривні) 52 коп. пені, 1 790 (одна тисяча сімсот дев'яносто гривень) 93 коп. річних, 1 691 (одна тисяча шістсот дев'яносто одна гривня) 98 коп. інфляції, 1 251 (одна тисяча двісті п'ятдесят одна гривня) 88 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 15.04.16 р.

Суддя ОСОБА_2