КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2016 р. Справа№ 910/28322/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Герич М.В. - представник за довіреністю від 22.06.2015 року;

від відповідача: не з'явились,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МК "Столиця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2015 року

у справі № 910/28322/15 (суддя Отрош І. М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармпланета"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МК "Столиця"

про стягнення 410919 грн. 24 коп.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармпланета" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МК "Столиця" про стягнення 410 919, 24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами договору поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 не у повному обсязі здійснив оплату за поставлений позивачем товар, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 327288, 40 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2015 року у позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МК "Столиця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармпланета" суму основного боргу у розмірі 321288,40 грн., пеню у розмірі 62795,69 грн., штраф у розмірі 22629,63 грн., 3% річні у розмірі 3394,45 грн., інфляційні втрати у розмірі 811,07 грн. та судовий збір у розмірі 6163,79 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2015 року та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у договорі поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 сторонами не встановлено строку здійснення відповідачем свого обов'язку з оплати поставленого позивачем товару. При цьому, відповідач зазначив, що строк оплати, вказаний у видаткових накладних, не має юридичної сили, оскільки відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" строк оплати на видаткових накладних не зазначається. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що строк оплати ним за поставлений позивачем товар повинен визначатися відповідно до положень ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, тобто у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. Однак, враховуючи, що позивач не пред'являв відповідачу вимоги щодо сплати заборгованості, строк виконання відповідачем свого обов'язку з оплати за поставлений позивачем товар не настав.

Крім того, відповідач заперечив щодо стягнення з нього 20% річних, оскільки, на думку відповідача, таке стягнення має місце у кредитних правовідносинах.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.02.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МК "Столиця" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А. та призначено до розгляду на 16.03.2016 року.

У судове засідання 16.03.2016 року представник відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 16.03.2016 року заперечував доводи апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 року відкладено розгляд справи до 30.03.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні 30.03.2016 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача у судове засідання 30.03.2016 року не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 08.04.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фармпланета" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МК "Столиця" (покупець) укладено договір поставки № 1178/К/10, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти та передавати у власність покупця, а покупець - приймати та оплачувати лікарські засоби та вироби медичного призначення (товар), асортимент, кількість та ціна якого зазначені в накладних, які є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 2.1 договору поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 поставка товару здійснюється окремими партіями, кількість та асортимент товару в яких визначається сторонами шляхом оформлення заявок відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 2.2 договору поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 загальна кількість та асортимент товару, що поставляється за договором, складається з кількості та асортименту товару, погоджених сторонами та вказаних в підписаних накладних на передачу товару.

Згідно з п. 3.9 договору поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 доказом передачі товару покупцю є накладна на поставку окремої партії товару, що підписана уповноваженою особою покупця та містить відбиток печатки (штампу) покупця.

Відповідно до п. 5.1 договору поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 ціна за одиницю товару на кожну окрему поставку визначається відповідною накладною та є незмінною, твердою.

Згідно з п. 5.2 договору поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 загальна сума договору визначається як сумарна вартість всіх партій товару, які були поставлені за даним договором протягом усього терміну його дії, відповідно до всіх накладних постачальника. Вартість упаковки. Маркування, доставки включається в ціну товару.

Відповідно до п. 5.4 договору поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 оплата покупцем товару за цим договором здійснюється шляхом попередньої оплати або з відстроченням платежу. При цьому, порядок оплати товару за цим договором (попередня оплата чи оплата з відстроченням платежу) обирається покупцем при поданні заявки на поставку.

Відповідно до п. 5.5 договору поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 при здійсненні покупцем оплати товару за цим договором з відстроченням платежу строк, протягом якого покупець зобов'язаний здійснити оплату за товар на користь постачальника, вказується постачальником у накладній на товар, який поставляється. При цьому, перебіг такого строку починається від дати поставки товару покупцю, що вказана у накладній.

Згідно з п. 9.2 договору поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 даний договір набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами та діє протягом 2-х календарних років, а в частині розрахунків - до повного виконання умов договору.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Колегією суддів встановлено, що за період з 10.04.2015 по 16.06.2015 позивач поставив відповідачу узгоджений між сторонами товар на загальну суму 649096, 78 грн., що підтверджується видатковими накладними, належним чином засвідчені копії яких долучено до матеріалів справи.

Судом встановлено, що відповідач часткового оплатив поставлений позивачем товар, сплативши грошові кошти у розмірі 327808, 34 грн., що підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи копіями банківських довідок по рахунку позивача.

Таким чином, у відповідача виникла заборгованість з оплати товару, поставленого позивачем за договором поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015, у розмірі 321288, 44 грн.

При цьому, колегією суддів встановлено, що відповідач здійснював оплату за товар, поставлений позивачем, без зазначення чіткого призначення платежу (конкретної видаткової накладної, за якої відбувалась поставка товару), що відображено у вказаних довідках банку (посилання у призначенні платежу лише на договір поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015).

Позивач зазначив, що у договорі поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 сторонами не погоджений порядок зарахування здійснених відповідачем оплат, у зв'язку з чим позивач застосовував принцип FIFI, відповідно до якого при поставці двох і більше партій товару, грошові кошти, що отримуються від покупця, зараховуються в оплату найдавнішої заборгованості (в порядку черговості).

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим такий порядок здійснення позивачем зарахувань грошових коштів, які сплачені відповідачем.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що вказаний розмір заборгованості у сумі 321288, 44 грн. є заборгованістю Товариства з обмеженою відповідальністю "МК "Столиця" за товар, поставлений позивачем за наступними видатковими накладними: № 5113189 від 29.04.2015 на суму 151,75 грн., № 5122596 від 08.05.2015 на суму 1008,57 грн., № 5122585 від 08.05.2015 на суму 320,51 грн., № 5112639 від 29.04.2015 на суму 6493,79 грн., № 5112640 від 29.04.2015 на суму 146,06 грн., № 5113171 від 29.04.2015 на суму 4435,88 грн., № 5113172 від 29.04.2015 на суму 254,93 грн., № 5113188 від 29.04.2015 на суму 3982,95 грн., № 5120911 від 898,58 грн., № 5113413 від 29.04.2015 на суму 2235,49 грн. (заборгованість враховуючи часткову оплату становить 872,84 грн.), № 5123105 від 08.05.2015 на суму 219,46 грн., № 5115205 від 30.04.2015 на суму 5171,94 грн., № 5115391 від 30.04.2015 на суму 14188,20 грн., № 5115392 від 30.04.2015 на суму 14,50 грн., № 5115687 від 30.04.2015 на суму 2477,61 грн., № 5115688 від 30.04.2015 на суму 1073,94 грн., № 5115680 від 30.04.2015 на суму 2483,11 грн., № 5114267 від 29.04.2015 на суму 2160,07 грн., № 5114293 від 29.04.2015 на суму 1203,63 грн., № 5114268 від 29.04.2015 на суму 307,75 грн., № 5125730 від 13.05.2015 на суму 615,57 грн., № 5126080 від 13.05.2015 на суму 101,79 грн., № 5126653 від 14.05.2015 на суму 361,56 грн., № 51262313 від 14.05.2015 на суму 2117,69 грн., № 5126822 від 14.05.2015 на суму 822,49 грн., № 5126827 від 14.05.2015 на суму 268,44 грн., № 5126658 від 14.05.2015 на суму 1778,99 грн, № 5126163 від 14.05.2015 на суму 592,32 грн., № 5115822 від 30.04.2015 на суму 1357, 59 грн., № 5119211 від 06.05.2015 на суму 648,24 грн., № 5127628 від 14.05.2015 на суму 1032,46 грн., № 5117114 від 05.05.2014 на суму 604,38 грн., № 5128326 від 15.05.2015 на суму 711,31 грн., № 5128675 від 15.05.2015 на суму 2079,33 грн., № 5117084 від 05.05.2015 на суму 12100,80 грн., № 5119569 від 06.05.2015 на суму 83,74 грн., № 5119155 від 06.05.2015 на суму 1360,48 грн., № 5118442 від 06.05.2015 на суму 3792,41 грн., № 5118400 від 06.05.2015 на суму 9120,80 грн., № 5118373 від 06.05.2015 на суму 314,70 грн., № 5119209 від 06.05.2015 на суму 6686,82 грн., № 5118443 від 06.05.2015 на суму 181,26 грн., № 5118372 від 06.05.2015 на суму 3855,53 грн., № 5119154 від 06.05.2015 на суму 2858,79 грн., № 5119600 від 06.05.2015 на суму 744,43 грн., № 5118401 від 06.05.2015 на суму 690,48 грн., № 5119599 від 06.05.2015 на суму 12470,70 грн., № 5129419 від 18.05.2015 на суму 999,56 грн., № 5129414 від 18.05.2015 на суму 325,43 грн., № 5129410 від 18.05.2015 на суму 1686,19 грн., № 5129625 від 18.05.2015 на суму 179,39 грн., № 5122598 від 08.05.2015 на суму 467,08 грн., № 5129168 від 15.05.2015 на суму 115,32 грн., № 5119721 від 06.05.2015 на суму 2055,02 грн., № 5120912 від 07.05.2015 на суму 6961,88 грн., № 5119722 від 06.05.2015 на суму 1203,85 грн., № 5120694 від 07.05.2015 на суму 125,46 грн., № 5120693 від 07.05.2015 на суму 751,23 грн., № 5120913 від 07.05.2015 на суму 1104,64 грн., № 5122617 від 08.05.2015 на суму 3510.42 грн., № 5120918 від 07.05.2015 на суму 4732,05 грн., № 5122597 від 08.05.2015 на суму 2476,27 грн., № 5122587 від 08.05.2015 на суму176,69 грн., № 5122586 від 08.05.2015 на суму 2587,4 грн., № 5122635 від 08.05.2015 на суму 147,53 грн., № 5129579 від 19.05.2015 на суму 1410,92 грн., № 5131923 від 19.05.2015 на суму 591,27 грн., № 5123106 від 08.05.2015 на суму 3876,43 грн., № 5123107 від 08.05.2015 на суму 297,46 грн., № 5125731 від 13.05.2015 на суму 1984,27 грн., № 5123913 від 12.05.2015 на суму 428,42 грн., № 5123912 від 12.05.2015 на суму 9352,15 грн., № 5128677 від 15.05.2015 на суму 114,9 грн., № 5128328 від 15.05.2015 на суму 225,64 грн., № 5128734 від 15.05.2015 на суму 1879,26 грн., № 5127629 від 14.05.2015 на суму 1606,80 грн., № 5127630 від 14.05.2015 на суму 314,58 грн., № 5128676 від 15.05.2015 на суму 880,50 грн., № 5128327 від 15.05.2015 на суму 6778,19 грн., № 5126165 від 14.05.2015 на суму 31,14 грн., № 5126824 від 14.05.2015 на суму 114,96 грн., № 5126164 від 14.05.2015 на суму 5920,46 грн., № 5126659 від 14.05.2015 на суму 8735,81 грн., № 5126829 від 14.05.2015 на суму 381,00 грн., № 5126828 від 14.05.2015 на суму 805, 26 грн., № 5126660 від 14.05.2015 на суму 571,56 грн., № 5126654 від 14.05.2015 на суму 6968,71 грн., № 5126823 від 14.05.2015 на суму 4627,31 грн., № 5126081 від 13.05.2015 на суму 1435,26 грн., № 5126215 від 14.05.2015 на суму 299,90 грн., № 5126214 від 14.05.2015 на суму 5861,44 грн., № 5126655 від 14.05.2015 на суму 72,6 грн., № 5129415 від 18.05.2015 на суму 5338, 24 грн., № 5129412 від 18.05.2015 на суму 332,64 грн., № 5129416 від 18.05.2015 на суму 566,24 грн., № 5129411 від 18.05.2015 на суму 11611,5 грн., № 5129626 від 18.05.2015 на суму 1269,38 грн., № 5129421 від 18.05.2015 на суму 338,35 грн., № 5129420 від 18.05.2015 на суму 8479,58 грн., № 5129169 від 15.05.2015 на суму 1448,95 грн., № 5129170 від 15.05.2015 на суму 183,00 грн., № 5130166 від 18.05.2015 на суму 2169,61 грн., № 5129580 від 19.05.2015 на суму 9397,41 грн., № 5129581 від 19.05.2015 на суму 387,25 грн., № 5131924 від 19.05.2015 на суму 1735,02 грн., № 5139096 від 26.05.2015 на суму 3535,49 грн., № 5139605 від 27.05.2015 на суму 2740,03 грн., № 5139606 від 27.05.2015 на суму 268,04 грн., № 5141013 від 27.05.2015 на суму 1497,23 грн., № 5141298 від 28.05.2015 на суму 363,26 грн., № 5141297 від 28.05.2015 на суму 1728,00 грн., № 5142557 від 29.05.2015 на суму 27,12 грн., № 5142556 від 29.05.2015 на суму 3504,36 грн., № 5146096 від 03.06.2015 на суму 4568,28 грн., № 5147056 від 04.06.2015 на суму 2075,69 грн., № 5148464 від 05.06.2015 на суму 6421,99 грн., № 5151513 від 09.06.2015 на суму 8034,62 грн., № 5151890 від 10.06.2015 на суму 4248,10 грн., № 5153170 від 10.06.2015 на суму 3519,68 грн., № 5154143 від 11.06.2015 на суму 4813,5 грн., № 5154566 від 12.06.2015 на суму 4598,64 грн., № 5155782 від 12.06.2015 на суму 164,88 грн., № 5155781 від 12.06.2015 на суму 5929,44 грн., № 5156539 від 15.06.2015 на суму 3343.09 грн, № 5158813 від 16.06.2015 на суму 2762,00 грн., № 5158814 від 16.06.2015 на суму 10,28 грн., № 5157187 від 15.06.2015 на суму 3138,75 грн., № 5157188 від 15.06.2015 на суму 348,00 грн.

При цьому, судом встановлено, що у видаткових накладних є посилання на договір поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015, що свідчить про здійснення поставок саме на виконання вказаного договору.

Наявність та розмір заборгованості за договором поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 відповідачем у відзиві на позовну заяву не заперечувалися.

Водночас, заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначає, що у договорі поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 сторонами не встановлено строку здійснення відповідачем свого обов'язку з оплати поставленого позивачем товару. При цьому, відповідач зазначив, що строк оплати, вказаний у видаткових накладних, не має юридичної сили, оскільки відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" строк оплати на видаткових накладних не зазначається. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що строк оплати ним за поставлений позивачем товар повинен визначатися відповідно до положень ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, тобто у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. Однак, враховуючи, що позивач не пред'являв відповідачу вимоги щодо сплати заборгованості, строк виконання відповідачем свого обов'язку з оплати за поставлений позивачем товар не настав.

Так, відповідно до п. 5.5 договору поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 при здійсненні покупцем оплати товару за цим договором з відстроченням платежу строк, протягом якого покупець зобов'язаний здійснити оплату за товар на користь постачальника, вказується постачальником у накладній на товар, який поставляється. При цьому, перебіг такого строку починається від дати поставки товару покупцю, що вказана у накладній.

Колегією суддів встановлено, що у кожній видатковій накладній, стягнення за якими є предметом позову у даній справі, сторонами був погоджений строк, до настання якого відповідач зобов'язаний був оплатити товар, поставлений за конкретною видатковою накладною.

Зазначення сторонами у кожній видатковій накладній строку оплати не суперечить положенням чинного законодавства та свідчить про досягнення згоди між сторонами щодо строку оплати покупцем товару, у зв'язку з чим безпідставним є твердження відповідача про те, що сторони не встановили строку оплати товару, у зв'язку з чим застосуванню підлягає ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

При цьому, видаткові накладні у випадку їх складання саме на виконання конкретного договору поставки є не лише підтвердженням факту здійснення поставок та документами бухгалтерського обліку, але можуть містити також елементи правочину в частині погодження будь-яких умов, які не були погоджені сторонами в момент укладення основного договору (в даному випадку щодо строку оплати).

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що при визначенні строку оплату слід керуватися положеннями ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, що свій обов'язок з оплати товару відповідач повинен був виконувати у строки, встановлені у видаткових накладних.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Наявність та обсяг заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "МК "Столиця" у розмірі 321288, 44 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані.

При цьому, враховуючи, що суд не може вийти за межі позовних вимог за відсутності відповідного клопотання позивача, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармпланета" в частині стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у розмірі, заявленому позивачем (в редакції заяви про зменшення позовних вимог), тобто у сумі 321288, 40 грн.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань в частині оплату поставленого позивачем товару, останнім було заявлено до стягнення з відповідача пеню у загальному розмірі 62795, 69 грн. за загальний період нарахування з 30.05.2015 по 19.10.2015 щодо кожного простроченого платежу (вартості поставленого товару) окремо.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 6.3 договору поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 у випадку несвоєчасної оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, колегія суддів приходить до висновку, що він є арифметично вірним, а тому суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 62 795, 69 грн.

Також, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов'язання з оплати товару позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 20% річних (відповідно до п. 6.5 договору) у загальному розмірі 22629, 63 грн. за загальний період нарахування з 30.05.2015 по 19.10.2015 щодо кожного простроченого платежу (вартості поставленого товару за кожною видатковою накладною) окремо.

Відповідно до п. 6.5 договору поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 за умови прострочення покупцем строків оплати за товар за цим договором понад 30 календарних днів, він повинен сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 20% від простроченої суми оплати.

Колегія суддів зазначає, що умова п. 6.5 договору поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 про сплату 20% від простроченої суми оплати свідчить про те, що вказані 20% за своєю правовою природою є штрафною санкцією за погодженням сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України зазначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При цьому, колегія суддів вважає необгрунтованими твердження позивача, що 20% є процентами за користування чужими грошовими коштами відповідно до ст. 536 ЦК України.

Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України) (п. 6.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14).

Так, проценти за користування чужими коштами є платою саме за користування (правомірне) ними, а не санкцією за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання.

Однак, враховуючи, що п. 6.5 договору поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 визначено, що проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 20% нараховуються від простроченої суми оплати, та зважаючи на те, що вказаний пункт договору міститься у розділі 6 договору поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 (відповідальність сторін), колегія суддів дійшла висновку, що за своєю правовою природою 20% не є процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, які передбачені ст. 536 Цивільного кодексу України.

Так само, передбачена п. 6.5 договору санкція (20% від простроченої суми оплати) не може вважатися процентами річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами, які передбачені ст. 625 ЦК України, оскільки 20% не є річними процентами або будь-якими іншими процентами, механізм нарахування яких передбачає розрахунок за певні темпоральні періоди (щорічні, щоденні тощо) з огляду на встановлене ст. 625 ЦК право сторін обумовити інший розмір процентів у договорі. Крім того, проценти відповідно до ст. 625 ЦК України не є формою господарсько-правової відповідальності.

Крім того, колегія суддів вважає необгрунтованими твердження відповідача, що нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами можливе у кредитних правовідносинах, оскільки, як встановлено судом, 20%, право на нарахування яких погоджено сторонами у п. 6.5 договору поставки, за своєю правовою природою є штрафною санкцією встановленою за погодженням сторін.

Таким чином, враховуючи встановлений судом розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "МК "Столиця" за договором поставки № 1178/К/10 від 08.04.2015 у сумі 321288, 44 грн. та існування прострочення з оплати товару за видатковими накладними, стягнення за якими є предметом позову, понад 30 календарних днів, апеляційний суд дійшов висновку, що обґрунтованим розміром 20% штрафної санкції за неналежне виконання обов'язку з оплати товару на суму 321288, 44 грн. є 64 257, 69 грн. (321 288, 44 грн. * 20% = 64 257, 69 грн.).

Однак, враховуючи, що суд не може вийти за межі позовних вимог за відсутності відповідного клопотання позивача, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що з Товариства з обмеженою відповідальністю "МК "Столиця" підлягає стягненню штрафна санкція у розмірі, заявленому позивачем, а саме у сумі 22 629, 63 грн.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 3394, 45 грн. за загальний період нарахування з 30.05.2015 по 19.10.2015 щодо кожного простроченого платежу (вартості поставленого товару) окремо та збитки від інфляції у сумі 811, 07 грн. за загальний період нарахування з 30.05.2015 по 19.10.2015.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% та збитків від інфляції, колегія суддів приходить до висновку, що він є арифметично вірним, а тому суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та збитків від інфляції повністю.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2015 року у справі № 910/28322/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МК "Столиця" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2015 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2015 року у справі № 910/28322/15 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/28322/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко