КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2016 р. Справа№ 925/2035/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Коршун Н.М.

Шевченка Е.О.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Драченко В.С., дов. б/н від 20.10.2015р.

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою

відповідальністю "А.Ф. Злагода",

на рішення Господарського суду Черкаської області

від 19.01.2016 р. (суддя Скиба Г.М.)

у справі № 925/2035/15

за позовом Дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор"

відкритого акціонерного товариства "Державна

акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою

відповідальністю "А.Ф. Злагода"

про стягнення 85 475,04 грн. заборгованості та санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулось в Господарського суду Черкаської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "А.Ф. Злагода" про стягнення заборгованості за виконані роботи з поточного ремонту вулиці Б.Хмельницького в с. Почапинці Лисянського району Черкаської області згідно договору про виконання робіт №09/11 від 05.11.2013р. - в розмірі 85 475,04 грн., в тому числі: 34 442,00 грн. основного боргу, 22 559,51 грн. пені, 344,42 грн. штрафу, 1 849,87 грн. 3% річних, 26 279,24 грн. інфляційних.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.01.2016р. у справі № 925/2035/15 позов задоволено повністю. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "А.Ф. Злагода" на користь Дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 34 442,00 грн. основного боргу, 22 559,51 грн. пені, 344,42 грн. штрафу, 1 849,87 грн. 3% річних, 26 279,24 грн. інфляційних та 1 282,12 грн. судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "А.Ф. Злагода" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 19.01.2016р. у справі № 925/2035/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "А.Ф. Злагода" у справі № 925/2035/15 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Коршун Н.М., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2016р. у справі № 925/2035/15 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства КП "Укренергомонтаж" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 24.03.2016 р.

21.03.2016р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення розгляду справи.

Обґрунтовуючи клопотання, представник відповідача просить зупинити провадження у справі № 925/2035/15 до вирішення питання у справі № 925/139/16 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "А.Ф. Злагода" до Дочірнього підприємства "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про визнання недійсним договору про виконання робіт від 05.11.2013р. № 09/11.

В судове засідання 24.03.2016 р. представник Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "А.Ф. Злагода" не з'явився, доказів на підтвердження обґрунтованості заявленого клопотання суду не надав.

Представник позивача заперечував проти клопотання про зупинення провадження у справі та просив суд відмовити в задоволенні даного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі, зокрема, неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Так як спір виник після винесення рішення Господарського суду м. Києва у справі № 925/2035/15 від 19.01.2016р., колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача та зупинення провадження у даній справі, оскільки у разі наявності рішення про визнання недійсним договору про виконання робіт від 05.11.2013р. № 09/11 Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "А.Ф. Злагода" може звернутись до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Представник позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники відповідача у судове засідання не з'явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

05.11.2013р. між дочірнім підприємством "Черкаський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (Підрядником), в особі начальника філії "Звенигородська ДЕД" Бондарчук О.Г., що діє на підставі доручення №27/10 від 02.01.2013р., та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "А.Ф. Злагода" (Замовником), в особі директора Войтович Ю.І., що діє на підставі Статуту, було укладено договір про виконання робіт №09/11 (далі - Договір), за умовами якого Замовник доручає та зобов'язується оплатити, а Підрядник зобов'язується виконати роботи по поточному ремонту вулиці Б.Хмельницького в с. Почапинці Лисянського району Черкаської області.

Відповідно до п. 10.1 Договору договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2013 року, а в частині грошових зобов'язань - до повного виконання.

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна цього договору становить 34 442,00 грн. (в тому числі ПДВ 5740,00 грн.), що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості робіт.

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки за виконані роботи по цьому договору здійснюються щомісяця шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок Підрядника протягом 60 днів після одержання від Підрядника Акту приймання виконаних підрядних робіт (форма № КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору Підрядник виконав, а Замовник прийняв роботи на суму 34 442,00 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2013 року.

Акт приймання виконаних будівельних робіт та довідка про вартість виконаних будівельних робіт (форми КБ-2, КБ-3) підписано обома сторонами.

Замовник зобов'язання з оплати виконаних робіт за договором - не виконав, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість за виконані роботи в сумі 34 442,00 грн.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання, що виникає між суб'єктами господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, є господарським зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За своєю правовою природою вказаний Договір, є договором підряду.

Згідно ст. 875 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру; виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовнику.

Спірний договір передбачає виконання робіт з поточного ремонту вулиці Б.Хмельницького в с. Почапинці Лисянського району Черкаської області. Порядок розрахунків передбачений п. 4.1 Договору.

Як вбачається з матерів , що позивач виконав в грудні 2013р. передбачені Договором роботи, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2013 року, які підписані позивачем та відповідачем.

Крім того, в акті відсутні будь-які зауваження Замовника щодо якості, кількості, строків виконаних робіт з боку Виконавця.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявність заборгованості підтверджується копією договору, актом приймання виконаних будівельних робіт та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат.

Згідно ст. 854 ЦК України замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк.

Матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем на суму 34 442,00 грн.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції та вважає, що вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 34 442,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 22 559,51 грн. пені, 344,42 грн. штрафу.

Відповідач у встановлений Договорами строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 7.2.2 Договору Замовник за порушення строків перерахування коштів зобов'язаний сплатити Підряднику неустойку у розмірі 0,1 % від неоплаченої суми за кожний день прострочення та штраф в розмірі 1% від простроченої суми. Строк нарахування неустойки складає за весь період порушення та може бути більшим за строк, ніж 6 місяців (ст. 232 ГК України).

У відповідності до п. 7.2.2 Договору та положень ст.ст. 546, 549-552 ЦК України позивач нараховує відповідачу 22 559,51 грн. пені за порушення строків оплати за період прострочення з 02.03.2014р. по 16.12.2015р. та 344,42 грн. штрафу.

Розрахунок санкцій перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу "Ліга:Еліт Закон" з урахуванням строку прострочення оплати, та ставки 0,1% за договором за період прострочення (а.с. 14). Розрахунок вимоги виконано вірно. 22 559,51 грн. пені та 344,42 грн. штрафу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з розрахунком позивача та вважає, що місцевим судом правомірно задоволено вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 22 559,51 грн. пені та 344,42 грн. штрафу.

У зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача 26 279,24 грн. інфляційних збитків та 1 849,87 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Колегія суддів погоджується з розрахунком позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 26 279,24 грн. інфляційних збитків та 1 849,87 грн. - 3% річних грн.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Черкаської області від 19.01.2016р. у справі № 925/2035/15 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "А.Ф. Злагода" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 19.01.2016р. у справі № 925/2035/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 925/2035/15 повернути до Господарського суду Черкаської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Н.М. Коршун

Е.О. Шевченко