ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.04.16р. Справа № 904/1791/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Орджонікідзівського міського комунального підприємства "ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО", м. Орджонікідзе, Дніпропетровська область

про стягнення 2 549 768,19 грн. за договором купівлі - продажу природного газу

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Бондик Є.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 14-138 від 13.05.2014 р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Орджонікідзівського міського комунального підприємства "ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО" 3% річних в розмірі 134 888,37 грн. та інфляційні втрати 2 414,879 грн. за договором купівлі продажу природного газу № 114102-12БО-3 від 28.08.2012 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав умови договору щодо оплати заборгованості за поставлений газ та рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/1839/14 від 20.05.2014 року в частині сплати основного боргу у розмірі 3 180 507,32 грн. Внаслідок того, що заборгованість продовжувала існувати з 27.02.2014р. по 27.07.2015р. позивачем було донараховано відповідачу 3% річних від простроченої суми у розмірі 134 888,37 грн. та інфляційні втрату у розмірі 2 414 879,82 грн.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, відзив на позов не надав.

Суд вважає, що відповідач про розгляд справи в господарському суді був повідомлений належним чином на підставі наступного.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.(п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р.)

Так, ухвалу про порушення провадження у справі № 904/1791/16 від 22.03.2016р. відповідач отримав 28.03.2016р., про що свідчить поштове повідомлення № 604 (а.с. 47).

Відповідно до приписів ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК).

Отже, приймаючи до уваги, що відповідач знав про наявність в господарському суді справи, він не був позбавлений можливості після отримання ухвали про порушення провадження у справі зясувати як в телефонному режимі, так і на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень про стан розгляду справи та надати свої заперечення на позов та докази в їх обґрунтування.

Також в ухвалі про порушення провадження у справі від 22.03.2016р., яка була отримана відповідачем зазначено, що інформацію про дату та час розгляду справи можна отримати за електронною адресою суду: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/.

Всупереч цьому, відповідач не скористався належними йому процесуальними правами та не вжив заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи представниками сторін не заявлялись.

В судовому засіданні 11.04.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (далі - Продавець, Позивач) та Орджонікідзівським міським комунальним підприємством "ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО" (далі - Покупець, Відповідач) 28.08.2012р. року укладено договір № 114102-12БО-3 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2012 році природний газ, нафтобаз на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз Україна за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або / та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України Про засади функціонування ринку природного газу, а Покупець зобов'язується приймати та оплачувати цей природний газ (далі газ), на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (далі - споживачам Покупця) (п.1.2 Договору).

У відповідності до п. 3.3. Договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Згідно п. 4.1. Договору кількість газу, яка продається Покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу Покупця та відповідно до вимог наказу Мінпаливенерго від 15.07.2010 року №288 "Про затвердження Методики визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо суб'єкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів", зареєстрованих в Мінюсті 11.08.2010р. за № 671/17966.

Ціна (граничний рівень ціни) на газ та послуги з його транспортування установлюються НКРЕ (п. 5.1. Договору).

Згідно п.6.1. Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 7.1. Договору, у разі невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором.

Пунктом 9.3. Договору встановлено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свої прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині поставки газу з 01 серпня 2012 року до 31 грудня 2012 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач протягом жовтня 2012 року грудня 2012 року здійснив поставку природного газу Відповідачу, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 38-40).

Вищевказані акти підписані повноважними представниками сторін без зауважень та скріплені печатками підприємств сторін.

Враховуючи, що відповідачем зобовязання за договором в добровільному порядку виконані не були, позивач звертався до господарського суду з позовом:

- про стягнення з Орджонікідзівського міського комунального підприємства "ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО" на користь Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 3 180 507,32 грн. суми основного боргу, 240 403,85грн. - пені, 242 655,51 грн. - 7% штрафу, 109 245,27 грн. - 3% річних, 24 386,67 грн. - інфляційних втрат (справа № 904/1839/14);

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2014 року по справі №904/1839/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" до Орджонікідзівського міського комунального підприємства "ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО" про стягнення 3 797 198,62 грн. позов задоволено та стягнуто з Орджонікідзівського міського комунального підприємства "ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО" на користь Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 3 180 507,32 грн. суми основного боргу, 240 403,85грн. - пені, 242 655,51 грн. - 7% штрафу, 109 245,27 грн. - 3% річних за період з 14.11.2012р. пот 26.02.2014р., 24 386,67 грн. - інфляційних втрат за період з грудня 2012р. по січень 2014р.

Згідно інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення

Відповідач, в повному обсязі та належним чином, не виконав ні умови договору щодо оплати за поставлений газ ні рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/1839/14 від 20.05.2014 року в частині оплати основного боргу. Внаслідок чого заборгованість продовжувала існувати з 27.02.2014р. по 27.07.2015р. та у звязку з чим позивач нарахував відповідачеві 3% річних у сумі 134 888,37 грн. за вказаний період та інфляційні втрати у сумі 2 414 879,82 грн. за період з лютого 2014 р. по червень 2015р., що і є причиною спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобовязання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 27.02.2014 року по 27.07.2015 року у сумі 134 888,37 грн. та інфляційні втрати за період з лютого 2014р. по червень 2015р. у сумі 2 414 879,82 грн.

При перевірці розрахунку інфляційних втрат позивача суд враховує приписи Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення необхідно рахувати наступним чином:

- на суму 527 559,98 грн. з березня 2014р. по червень 2015р. інфляційні втрати становлять 391 997,81 грн.;

- на суму 2 652 947,34 грн. з березня 2014р. по червень 2015р. - 1 971 244,21 грн.

Загальна сума інфляційних втрат, що підлягає до стягнена складає 2 363 242,02 грн.

В частині стягнення інфляційних втрат у сумі 51 637,80 грн. слід відмовити.

Перевіривши розрахунки надані Позивачем, судом встановлено, що 3 % річниз за період з 27.02.2014р. по 27.07.2015р. становить 134 888,37 грн. та підлягає до стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, з врахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з стягненням з Відповідача на користь Позивача 3% річних - 134 888,37 грн. та інфляційних втрат 2 363 242,02 грн.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Орджонікідзівського міського комунального підприємства "ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО" (53300, Дніпропетровська область, м. Орджонікідзе, вул. Тельмана, 5, код 02128106) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 3% річних у сумі 134 888,37 грн. (сто тридцять чотири тисячі вісімсот вісімдесят вісім грн. 37 коп.), інфляційних втрат 2 363 242,02 грн. (два мільйони триста шістдесят три тисячі двісті сорок дві грн. 02 коп.); витрати по сплаті судового збору 37 472,43 грн. (тридцять сім тисяч чотириста сімдесят дві грн. 43 коп.), про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 14.04.2016р.

Суддя ОСОБА_2