ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.03.2016 Справа 908/4828/15

Суддя Дьоміна А.В. розглянувши заяву Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, м. Запоріжжя, 69050, вул. Оранжерейна, 23

до банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю Полонія, м. Запоріжжя, 69068, вул. Омельченка, 9/33,

ліквідатор - ОСОБА_1, м. Запоріжжя, 69063, а/с 543

про визнання грошових вимог в розмірі 1 338 403,60 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою господарського суду Запорізької області від 16.12.2015. Товариство з обмеженою відповідальністю Полонія визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1

21.12.2015. на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено відповідне повідомленя.

29.02.2016. до господарського суду Запорізької області звернулася Державна податкова інспекція у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області з заявою про визнання кредиторських вимог у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Полонія на суму 1 338 403,60 грн.

п. 29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 №01-06/606/2013 про Закон України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом зокрема встановлено, що після оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом поточні вимоги (грошові вимоги, що виникли під час проведення процедур банкрутства), стають конкурсними вимогами та можуть бути заявлені згідно з частиною першою статті 38 Закону.

Заяви з такими грошовими вимогами надсилаються кредиторами безпосередньо до господарського суду, який призначає їх до розгляду в судовому засіданні. Відповідно до Закону України Про судовий збір зазначені заяви оплачуються судовим збором.

Розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом до заяви в обовязковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

Судом встановлено, що заявником ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області до заяви про визнання кредиторських вимог не додано доказів сплати судового збору.

Одночасно податковою подано клопотання, про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог.

Із наданого клопотання вбачається, що ДПІ у Комунарському районі є бюджетною установою, яка фінансується за рахунок коштів державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування такого здійснюється Державною казначейською службою України лише в межах відкритих асигнувань. Кошторисом ДПІ на 2016 рік фінансування на оплату судового збору не передбачено. Тяжкий матеріальний стан ДПІ підтверджується відсутністю коштів на рахунку КЕКВ 2800 Інші поточні видатки, виключно з якого здійснюється сплата судового збору, про що свідчить виписка з УДКС України у Комунарському районі.

Суд відзначає, що правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені Законом України Про судовий збір.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про судовий збір (в редакції, що діє з 01.09.2015 року), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство - 2 розміри мінімальної заробітної плати.

Згідно із ст. 8 Закону України Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За приписами наведеної норми, підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. При цьому обґрунтування пов'язаних з цим обставин, котрі свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону. Отже, у розумінні приписів зазначеної норми закону відстрочення сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, тобто лише у разі скрутного фінансового становища скаржника, що необхідно довести останньому.

Виходячи з положень вищевказаного Закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору, враховуючи майновий стан заявника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази, згідно з приписами ст. 36 ГПК України.

Отже, сторона повинна навести доводи і надати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Суд відзначає, що надана податковою виписка з УДКС України у Комунарському районі, яка свідчить про відсутність коштів на рахунку КЕКВ 2800 Інші поточні видатки не може бути належним доказом скрутного фінансового становища заявника.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та з відсутністю у ньому коштів, призначених саме для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати (п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України).

Наведені заявником обставини, за переконанням суду, не мають характеру виключних, а тому не підпадають під дію статті 8 Закону України Про судовий збір.

З огляду на зазначене, клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору за подачу заяви з кредиторськими вимогами до банкрута судом відхиляється.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом до заяви в обовязковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.

В даному випадку заявником ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області до заяви з грошовими вимогами до боржника не додано доказів сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 23, 24 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області про звільнення від сплати судового збору залишити без задоволення.

Повідомити заявника Державну податкову інспекцію у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, м. Запоріжжя, 69050, вул. Оранжерейна, 23 про наступні недоліки заяви з вимогами до боржника: не додано доказів сплати судового збору.

Встановити строк усунення недоліків до 11.04.2016.

Копію ухвали направити заявнику, ліквідатору.

Суддя А.В. Дьоміна