ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р.Справа № 922/360/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Пустоваловій І.С.

розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Сет", м. Харків
до Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення 448751,84 грн.
за участю представників:

позивача - Зельдес Л.Н. директор, Бочарова О.М. за дов. від 01.09.2015

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "СЕТ" 12 лютого 2016 року звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами оренди нежитлового приміщення №03/04-Ар від 04.03.2014 та №03/02-Ар від 02.03.2015 в розмірі 359992,29 грн., 83759,55 грн. штрафних санкцій та 5000 грн. затрати на послуги юриста.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вказаними договорами, в частині повного та своєчасного внесення орендної плати.

Ухвалою суду від 15.02.2016 було порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 01.03.2016.

Позивач надав до суду із заявою (вх. №6913 від 01.03.2016) про долучення до матеріалів справи доказів, поданих до суду, які досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Також позивач звернувся до суду із заявою (вх. №8647 від 15.03.2016) про долучення до матеріалів справи доказів, поданих до суду, які досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Розгляд справи було відкладено на 29.03.2016.

Представник позивача у судовому засіданні 29 березня 2016 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, відзив на позов та докази на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі не надав.

Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Через канцелярію суду, відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи на травень місяць у зв'язку з хворобою.

Розглянувши клопотання відповідача суд відмовляє в його задоволенні, оскільки, відповідачем не було надано суду жодного доказу, що підтверджує викладені в клопотанні обставини. Крім того, відповідач в зазначеному клопотанні просить надати його представнику за довіреністю копію позову з доданими до нього документами, однак, доказів неможливості явки самого представника відповідача в судове засідання не надано.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвала про порушення провадження у справі повернулася до суду 15.02.2016 р. без доказів вручення відповідачу з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Судом перевірено адресу відповідача, згідно з наданого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 15.02.2016, місцезнаходження відповідача - АДРЕСА_1, та саме на цю адресу судом надсилались процесуальні документи, а позивачем позовну заяву.

Відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Суд також зазначає, що згідно ч.3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Подача клопотань спрямованих на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Статтею 69 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Позовна заява ТОВ "СЕТ" надійшла до господарського суду Харківської області 12 лютого 2016 року, та повинна бути розглянута судом в строк до 12 квітня 2016 року. Таким чином, у суду відсутня можливість перенесення судового засідання на травень 2016 року.

Обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, розгляд справи неодноразово відкладався для надання можливості усім учасникам судового процесу ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, в судові засідання з'являвся представник позивача який надавав письмові пояснення, докази на підтвердження власних правових позицій, внаслідок чого справа може бути розглянута за результатами повного та всебічного розгляду спору.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, в судові засідання з'являвся представник позивача який надавав письмові пояснення, докази на підтвердження власних правових позицій, внаслідок чого справа може бути розглянута за результатами повного та всебічного розгляду спору.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕТ» (Орендодавець), в особі директора Зельдес Л.Н., та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендатор), були укладені наступні договори оренди нежитлового приміщення :

-Договір №03/04-Ар від 04.03.2014 року оренди нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 на 2014 рік;

-Договір №03/02-Ар від 02.03.2015р. оренди нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 на 2015 рік.

Як вбачається з матеріалів справи, за Договором №03/04-Ар від 04.03.2014 року ФОП ОСОБА_2 отримав послуги по оренді приміщення протягом 2014 року на загальну суму 315781,56 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами виконаних послуг за квітень - грудень 2014 року. Відповідно до прибуткових касових ордерів, наданих позивачем до матеріалів справи, відповідачем було здійснено часткову оплату за оренду приміщень по договору №03/04-Ар від 04.03.2014 року оренди нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 на 2014 рік в сумі 293623,68 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по оплаті по договору №03/04-Ар від 04.03.2014 року оренди нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 на 2014 рік становить - 22139,73 грн.

Договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕТ» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 розірвано за ініціативою ТОВ «СЕТ» з 21 грудня 2015 року.

За Договором №03/02-Ар від 02.03.2015 року ФОП ОСОБА_2 отримав послуги по оренді приміщення протягом 2015 році на загальну суму 299489,40 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами виконаних послуг за березень - вересень 2014 року.

Як стверджує позивач, та що не було спростовано відповідачем, заборгованість за оренду приміщень в 2015 році за цей період відповідачем сплачено не було.

При цьому суд не може прийняти акти за жовтень 2015, листопад 2015 та грудень 2015 року в якості належних доказів надання відповідачу послуг з оренди, оскільки такі акти не мають а ні підпису, а ні печатки відповідача. Позивач не надав суду будь яких доказів надсилання цих актів на адресу відповідача з вимогою про їх підписання, а також не надав будь яких актів складених про те, що відповідач відмовився від їх підписання.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по оплаті по договору №03/02-Ар від 02.03.2015 року оренди нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 на 2015 рік становить - 299489,40 грн.

Договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕТ» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 розірвано за ініціативою ТОВ «СЕТ» з 21 грудня 2015 року.

Всього сума заборгованості відповідача перед позивачем за договорами №03/02-Ар від 02.03.2015 року та №№03/04-Ар від 04.03.2014 року становить 321629,13 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Вимогами ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до вимог п. 3.2 Договору оренди №03/04-Ар від 04.03.2014 року та №03/02-Ар від 02.03.2015 року, «Орендар перераховує орендну плату не пізніше 10 числа поточного місяця»

Як було встановлено судом під час розгляду справи, відповідач у встановлений Договором строк обов'язку по оплаті отриманих послуг належним чином не виконав та допустив прострочення виконання грошового зобов'язання, тому його дії є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 ЦКУ), і він вважається таким, що прострочив свої зобов'язання за договором (ст. 612 ЦКУ).

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому ст. ст. 32, 33 ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзив на позов не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення 321629,13 грн. заборгованості по орендній платі обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Розглянувши вимоги позивача щодо стягнення 83759,55 грн. пені, суд зазначає наступне.

Пунктом 6.1 вказаних договорів сторони встановили відповідальність за затримку платежів у вигляді пені в розмірі 0,5 % від суми боргу за кожен день прострочки.

Судом було зобов'язано позивача надати обґрунтований розрахунок суми позову з урахуванням всіх оплат та штрафних санкцій за весь період із зазначенням їх правової природи, окремо по кожному з договорів.

Позивач вимоги ухвал суду в цій частині не виконав, уточненого розрахунку штрафних санкцій окремо по кожному з договорів та з урахуванням здійснених відповідачем оплат, суду не надав.

Досліджуючи розрахунок суми пені, наданий позивачем до позовної заяви (а.с. 5) суд не має можливості зробити висновок щодо вірності вказаного розрахунку та не може його перевірити самостійно або здійснити новий розрахунок, оскільки, ні з самого розрахунку ні з вимог позовної заяви не вбачається а ні за яким саме договором були нараховані штрафні санкції, не зазначено по яким актам виконаних робіт здійснено нарахування, та необґрунтовано звідки позивачем взято суми на які він нараховує санкції та яким періодам вони повинні відповідати.

Крім того, позивачем не надано до суду доказів виставлення відповідачу рахунків на оплату штрафних санкцій, передбачених вимогами п. 6.3 договорів оренди.

За таких обставин, суд вважає за необхідне залишити позовні вимоги в частині стягнення пені без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог.

При цьому, суд не може покласти витрати по оплаті послуг юриста в сумі 5000 грн. на відповідача, оскільки, такі послуги надавалися згідно договору з фізичною особою - підприємцем, доказів того, та не є витратами на послуги адвоката в розумінні ст. 44 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 525, 526, 530, 549-552, 610, 611, 612, 625, 759, 762 Цивільного кодексу України , ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 43, 44, 49, 75, п. 5 ч. 1 ст. 81, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (61183, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ 7) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕТ" (61035, м. Харків, вул. Каштанова, 33 ) - 321629,13 грн. заборгованості з орендної плати та 4824,44 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Позовні вимоги в частині стягнення 83759,55 грн. пені залишити без розгляду.

В частині стягнення 5000 грн. на послуги юриста відмовити.

Повне рішення складено 04.04.2016 р.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Суддя С.А. Прохоров

(справа №922/360/16)