ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" квітня 2016 р.Справа № 916/492/16

Господарський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Петренко Н.Д.

за участю секретаря Мурачашвілі Х.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 916/492/16

за позовом: громадського обєднання громадян «Педагог»

до відповідача: вищого навчального комунального закладу «Білгород-Дністровське педагогічне училище» Одеської області

про скасування наказу

За участю представників сторін:

від громадського обєднання громадян «Педагог»: ОСОБА_1, довіреність у матеріалах справи, ОСОБА_2, довіреність у матеріалах справи;

від вищого навчального комунального закладу «Білгород-Дністровське педагогічне училище» Одеської області: ОСОБА_3, довіреність у матеріалах справи.

СУТЬ СПОРУ: 01 березня 2016 року громадське обєднання громадян «Педагог» (ГОГ «Педагог», позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до вищого начального комунального закладу «Білгород-Дністровське педагогічне училище» (училище, відповідач) про визнання наказу № 290-а від 28.10.2002 «Про прийняття на баланс училища спортивно-оздоровчого табору «Педагог» протиправним (незаконним) та скасування, яким наказом головному бухгалтеру училища наказано взяти на баланс училища спортивно-оздоровчий табір «Педагог», а постійно діючій комісії провести інвентаризацію матеріальних цінностей табору на підставі наказу № 287 від 30.10.2002.

4 березня 2016 року порушено провадження по справі № 916/492/16.

25 березня 2016 року в судовому засіданні представник училища заявив клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Управління обласної ради з майнових відносин Одеської обласної ради та Департамент освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації.

Позивач у справі заяву про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору просив задовольнити частково, залучити в порядку ст. 27 ГПК України лише Департамент освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації.

4 квітня 2016 року в судовому засіданні представник училища наполягав на залученні до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Управління обласної ради з майнових відносин та Одеську обласну раду, і відмовився від залучення в порядку ст. 27 ГПК України Департаменту освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації.

8 квітня 2016 року в судовому засіданні представник ГОГ «Педагог» просив залучити до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача територіальну громаду селища міського типу Затока через представника «Народного комітету з питань правового захисту народної власності».

Представник відповідача наполягав на залученні у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору лише Управління обласної ради з майнових відносин та Одеську обласну раду, заперечував проти залучення територіальної громади селища міського типу Затока через представника «Народного комітету з питань правового захисту народної власності» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Відповідно до положень ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обовязки щодо однієї із сторін.

Господарським судом відхилені клопотання сторін про залучення до участі у розгляді справи Одеської обласної ради та Управління обласної ради з майнових відносин, Департамент освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору без зазначення конкретної сторони (позивача/відповідача), а також клопотання позивача про залучення територіальної громади селища міського типу Затока через представника «Народного комітету з питань правового захисту народної власності» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, оскільки у заявах не зазначено та судом не встановлено, що рішення суду може вплинути на їх права та обовязки стосовно сторін у справі.

8 квітня 2016 року представник позивача надав через канцелярію суду заяву про припинення провадження у справі з посиланням на рішенням господарського суду м. Києва від 22 лютого 2012 року по справі № 26/246 (25/17-4335-2011), яким нібито розглянуті вимоги ГОГ «Педагог» про визнання наказу Білгород-Дністровського училища Південноукраїнського державного педагогічного університету ім. К.Д. Ушинського № 290-а від 28 жовтня 2002 року недійсним, яке судом залишено без задоволення як безпідставне.

Громадське обєднання громадян «Педагог» підтримало заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на відсутність у відповідача будь-яких правових підстав для відображення на його балансі майна спортивно-оздоровчого табору та порушення майнових прав та охоронюваних законом інтересів громадського обєднання.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у справі, вважаючи майно спортивно-оздоровчого табору «Педагог» власністю територіальної громади Одеської області.

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 4 квітня 2016 року о 14:00, 08 квітня 2016 року о 11:30.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

- у 1969 році колективу Білгород-Дністровського педагогічного училища Південноукраїнського державного педагогічного університету ім. К.Д. Ушинського надана земельна ділянка на території с.м.т. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, на якій співробітниками училища самостійно облаштовані будиночки для відпочинку на березі моря.

У звязку з підтопленням території, на якій були розташовані будиночки співробітників училища, за клопотанням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 14 квітня 1980 року № 12-359-02 колективу училища було надано іншу земельну ділянку по вул. Лазурна-11 у с.м.т. Затока, на якій за власні кошти працівників училища були перенесені 28 їх будиночків, а табору відпочинку присвоєно назву «Педагог».

У 1981 році на зазначеній земельній ділянці побудовано 11 будиночків, утримання та експлуатацію яких здійснював профспілковий комітет та дирекція педагогічного училища.

Власниками будиночків, розташованих на території табору відпочинку «Педагог» з метою організації відпочинку членів обєднання створено громадське обєднання громадян «Педагог», яке зареєстровано виконкомом Білгород-Дністровської міської ради 20 серпня 2002 року за № 562.

За рішенням загальних зборів власників 28 будиночків від 25 жовтня 2002 року вказане майно передано на баланс громадського обєднання громадян «Педагог» згідно акту від 25 жовтня 2002 року.

28 жовтня 2002 року відповідачем у справі видано наказ № 290-а, яким головному бухгалтеру училища наказано взяти на баланс училища спортивно-оздоровчий табір «Педагог». Будь-яких вказівок, доручень чи/або інших визначень щодо майна громадського обєднання громадян «Педагог» спірний наказ не містить.

Після видання наказу № 290-а від 30 жовтня 2002 року позивач та відповідач у справі продовжують сумісне використання території табору відпочинку «Педагог», що підтверджується наступними їх діями та правочинами:

- 15 січня 2003 року позивачем, відповідачем та профспілковим комітетом педагогічного училища укладено договір про спільну діяльність щодо організації оздоровчої роботи та подальшого розвитку бази вихідного дня «Педагог», у якому розподілено обовязки учасників договору та оговорено заходи по організації функціонування табору відпочинку. Зокрема визначено, що адміністрація училища зобовязується оформити оренду земельної ділянки, на якій розташована база вихідного дня «Педагог» терміном на 49 років у строк до січня 2006 року, підготувати технічну документацію по реконструкції табору відпочинку до 1 липня 2005 року, забезпечити необхідним інвентарем та побутовими приладами училищні будиночки, кімнату розігрівання їжі, медпункт, сплачувати 3 ставки обслуговуючому персоналу.

Позивач у справі зобовязався приймати дольову участь у сплаті орендної плати за землю, комунальних послуг, заробітної плати обслуговуючому персоналу, матеріально забезпечити функціонування будиночків членів громадського обєднання, у визначений період забезпечувати проживання у будиночках обєднання викладачів та студентів, сплачувати 2 ставки обслуговуючому персоналу.

Згідно п. 3.3. договору комунальні послуги (електроенергія, водопостачання, вивіз нечистот) сплачується відповідно до виставлених рахунків з розрахунку на кількість проживаючих членів громадського обднання «Педагог» та відпочиваючих у будиночках училища.

20 січня 2009 року Білгород-Дністровським училищем Південноукраїнського державного педагогічного університету ім. К.Д. Ушинського та громадським обєднанням громадян «Педагог» укладено договір № 01 про спільну діяльність в будівництві електропідстанції на базі відпочинку «Педагог», згідно якого відповідач у справи повинен оформити технічну документацію на будівництво електропідстанції, а також сплатити роботи по замовленню техдокументації та роботи для підведення електрокабеля до місця будівництва електропідстанції.

Позивач у справі зобовязався оплатити всі монтажні роботи в сумі 91381,79 грн.

За умовами договору від 20 січня 2009 року спільну експлуатацію електропідстанції сторони здійснюють шляхом вмонтування двох автономних лічильників, один для училища, другий для громадського обєднання. На баланс обєднання «Педагог» підстанція передається відповідно відсотковому внеску в її будівництво.

Господарський суд зазначає, що угоди про спільну діяльність від 15 січня 2003 року та 20 січня 2009 року чітко фіксують наявність на території табору відпочинку «Педагог» власності громадського обєднання громадян «Педагог» та власності педагогічного училища відповідача у справі, їх узгоджену взаємодію щодо експлуатації належного кожній із сторін майна.

Підтвердженням такого висновку є лист відповідача у справі, направлений Затоківській селищній раді Білгород-Дністровського району № 551 від 18 листопада 2008 року, яким повідомляється, що майно педагогічного училища складає 18 будиночків для відпочинку, а майно громадського обєднання громадян «Педагог» - 28 будиночків.

За погодженням сторін у справі впродовж багатьох років плату за користування земельною ділянкою, на якій розташовано табір відпочинку «Педагог» здійснює громадське обєднання «Педагог», а 30 грудня 2009 року Затоківською селищною радою, відділом Держкомзему у м. Білгород-Дністровський, громадським обєднанням «Педагог» та суміжним землекористувачем складено акт встановлення в натурі меж земельної ділянки загальною площею 0,2827 га в довгострокову оренду терміном на 10 років ГОГ «Педагог» для експлуатації та обслуговування бази відпочинку «Педагог» за адресою: вул. Лазурна-11 Сонячного району смт. Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області, складений за згодою та без будь-яких заперечень з боку відповідача у справі.

Наведений перелік угод про спільну діяльність між сторонами у справі, вчинені ними узгоджені інші правочини та юридично чинні дії, здійснені після видання відповідачем наказу № 290-а від 28 жовтня 2002 року не містять будь-яких підстав вважати оскаржений позивачем наказ таким, що порушує права та охоронювані законом інтереси громадського обєднання громадян «Педагог».

Позивачем не заперечується наявність на території табору відпочинку «Педагог» майна, яке знаходиться у віданні відповідача у справі, отже облік його на балансі училища, а також проведення згідно положень чинного законодавства інвентаризації майна є обовязком власника та/або уповноваженої ним особи.

Позовна заява та додані до нею матеріали не містять будь-яких доказів неправомірного посягання відповідача на майно громадського об'єднання громадян «Педагог».

Діючим законодавством не передбачений такий спосіб позбавлення права власності на майно та перехід його у власність іншої особи як облікування майна на її балансі без будь-яких правових підстав, а сам факт знаходження будь-якою речі на балансі апріорі не є підставою для визнання балансоутримувача власником речі (майна).

Так, від правовстановлювальних документів слід відрізняти бухгалтерські та облікові документи, якими оформлюються певні господарські операції згідно з вимогами бухгалтерського обліку і звітності. Вищий господарський суд України неодноразово роз'яснював, що перебування майна на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності.

У постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 р. у справі № 6-14цс15 вказується, що перебування майна на балансі підприємства не може вважатись підтвердженням права власності на це майно, оскільки баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна і не свідчить про знаходження майна у власності (володінні) підприємства (організації).

Недопустимість позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом, звуження обсягу правомочності власника, є однією із загальних засад чинного цивільного законодавства (п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України).

Згідно ст. 1 ГПК України, що закріплює право на звернення до господарського суду, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) № 18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку

з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, дійсність (чи недійсність) наказу № 290-а, як і задоволення судом позову ГОГ «Педагог» не слугуватиме меті захисту його прав і охоронюваних законом інтересів, адже зазначений наказ цих прав та інтересів не зачіпає.

Припущення позивача про ймовірне порушення його прав не є достатньою підставою для задоволення позову.

За таких обставин правові підстави для задоволення заявлених вимог у суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 44 - 49; 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13 квітня 2016 р.

Суддя Н.Д. Петренко