РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016Справа №910/30830/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»

третя особа Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області

про стягнення 13389,97 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Кобець Р.Ю. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» про стягнення виплаченого страхового відшкодування, інфляційних втрат та трьох відсотків річних в сумі 13389,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 04.07.2014 у м. Києві по вул. Кадетський Гай, 6-А, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Chevrolet Aveo», д.н.з.НОМЕР_1, ОСОБА_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль марки «Toyota Corolla», д.н.з.НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3.

Позивач, відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля «Toyota Corolla» - ОСОБА_3 (страхувальник), договору добровільного страхування наземного транспорту №1-01 від 23.10.2013, виплатив власнику пошкодженого автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з.НОМЕР_2, страхове відшкодування в розмірі 9992,51 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП - ОСОБА_2, було застраховано у Товаристві з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», позивач, на підставі положень ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України, звернувся до відповідача з претензією про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (вих. 4563 від 13.10.2014), однак відповідач залишив претензію без відповіді та задоволення.

Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача виплачене страхове відшкодування в розмірі 9482,51 грн., інфляційні втрати в сумі 3726,64 грн. та три відсотки річних в розмірі 180,82 грн. за час прострочки за період з 13.01.2015 по 01.09.2015, всього в сумі 13389,97 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте надав відзив на позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив, вказавши, що на його адресу від позивача дійсно надходила заява про виплату страхового відшкодування, проте дане зобов'язання було припинено на підставі проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджується заявою №2222/3610/804 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 18.05.2015 відповідно до якої вбачається, що у взаємозалік було включено вимогу за якою ПрАТ СК «ВУСО» є боржником ТДВ «Експрес Страхування» з виплати страхового відшкодування в порядку регресу по рішенню господарського суду Донецької області від 10.12.2013 у справі №905/7938/13. Крім того, відповідач зазначив, що стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних у даному випадку є безпідставним, оскільки положення ст.625 Цивільного кодексу України не поширюються на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди.

Третя особа уповноваженого представника у судове засідання не направила, хоча про час і місце його проведення була повідомлена у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 23.10.2013 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (страховик) та власником автомобіля «Toyota Corolla» д.н.з.НОМЕР_2 - ОСОБА_3 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №1-01, за умовами якого застраховано автомобіль марки «Toyota Corolla» д.н.з.НОМЕР_2, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки ВДАІ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві №9407645, 04.07.2014, по вул. Кадетський Гай, 6, у м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota Corolla», д.н.з.НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля марки «Chevrolet Aveo», д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого пошкоджено зазначені автомобілі. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 п.10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 11.07.2014 по справі №760/14566/14-п, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Позивач, на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту №1-01 від 23.10.2013, на підставі страхового акту №3157-02 від 07.08.2014, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «Toyota Corolla» шляхом перерахування коштів на рахунок СТО - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Авто», в розмірі 9992,51 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8909 від 08.08.2014.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі рахунку-фактури СТО - Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОСАМІТ ЛТД» №С-00059702 від 09.07.2014, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Corolla», д.н.з.НОМЕР_2, становить 14706,53 грн., включно з ПДВ.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Chevrolet Aveo», д.н.з.НОМЕР_1, застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/3895644 у Товаристві з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», чинного на момент скоєння ДТП (04.07.2014). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., розмір франшизи - 510 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Toyota Corolla», д.н.з.НОМЕР_2, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №1-01 від 23.10.2013, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля марки «Toyota Corolla», д.н.з.НОМЕР_2, мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із заявою (вих. 4563 від 13.10.2014) про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 9992,51 грн. Вказана заява була отримана відповідачем 16.10.2014, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 13.10.2014, наявним в матеріалах справи, проте була залишена без відповіді та задоволення.

Пунктом 32.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог п.п.36.1, 36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 9482,51 грн.

Крім того, на підставі ст.625 Цивільного кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3726,64 грн. інфляційних втрат та 180,82 грн. 3% річних, нараховані за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 13.01.2015 по 01.09.2015.

Доводи відповідача щодо неможливості нарахування 3% річних та інфляційних на страхове відшкодування, оскільки вказані правовідносини виникли у зв'язку із заподіянням шкоди судом відхиляються, оскільки обов'язок відповідача сплатити страхове відшкодування виник на підставі договору обов'язкового страхування, укладеного між відповідачем та особою, винною у скоєнні ДТП, а позивач є новим кредитором за вказаним договором, до якого, в межах виплаченого страхового відшкодування, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля марки «Toyota Corolla», д.н.з.НОМЕР_2, мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому факт заподіяння шкоди внаслідок ДТП є лише підставою для здійснення вказаної виплати (страховим випадком).

Стосовно заперечень відповідача проти позовних вимог у зв'язку із припиненням зобов'язання на підставі проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджується заявою №2222/3610/804 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 18.05.2015 відповідно до якої, за твердженнями відповідача, у взаємозалік було включено вимогу за якою ПрАТ СК «ВУСО» є боржником ТДВ «Експрес Страхування» з виплати страхового відшкодування в порядку регресу по рішенню господарського суду Донецької області від 10.12.2013 у справі №905/7938/13, слід зазначити наступне.

Рішенням господарського суду Донецької області від 10.12.2013 у справі 905/7938/13 позов Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення 29550,52 грн. суми виплаченого страхового відшкодування та 3% річних у розмірі 937,52 грн. задоволено.

Позивачем вищевказане рішення виконано в повному обсязі, що підтверджується наявною в матеріалах справи Постановою від 23.05.2014 про закінчення виконавчого провадження ВП №42475500.

Відтак, зазначені доводи відповідача не приймаються судом до уваги у зв'язку з тим, що зарахування зустрічних однорідних вимог було проведено по рішенню, виконаному позивачем до направлення відповідачем заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували обґрунтованість заперечень проти задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 15/2; ідентифікаційний код 36086124) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31; ідентифікаційний код 31650052) 9482 (дев'ять тисяч чотириста вісімдесят дві) грн. 51 коп. страхового відшкодування, 3726 (три тисячі сімсот двадцять шість) грн. 64 коп. інфляційних втрат, 180 (сто вісімдесят) грн. 82 коп. трьох відсотків річних та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 11.04.2016

Суддя Я.В. Маринченко