ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р.Справа № 916/4529/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів: Бєляновського В.В., Поліщук Л.В.

(Склад колегії сформовано на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями)

при секретарі: Альошиній Г.М.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1;

від відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду Одеської області від 11.01.2016р.

по справі № 916/4529/15

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 153 407 грн. 85 коп.,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2015 року ФОП ОСОБА_3 звернувся до господарського суду Одеської області з позовними вимогами до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором оренди від 25.03.2013р. в розмірі 6785 доларів США, що становить 153407,85 грн. (за курсом НБУ 1 долар США - 22 грн. 61 коп. станом на 22.10.2015р.).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за Договором оренди від 25.03.2013р. та надав відповідачу предмет оренди у придатному стані, забезпечив безперешкодний доступ відповідача та його персоналу до вказаного приміщення. В порушення умов договору, відповідач належним чином не виконував умови Договору оренди від 25.03.2013р., за деякі місяці відповідач розрахувався частково, а за останній місяць орендарем не було сплачено взагалі, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість з орендної плати розмірі 6785 доларів США, що становить 153407,85 грн. (за курсом НБУ 1 долар США - 22 грн. 61 коп. станом на 22.10.2015р.).

З посиланням на норми ст.ст. 509, 525, 526, 530, 629,759,762,763,795 ЦК України, ст.ст. 193,283,286 ГК України позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою місцевого господарського суду від 11.11.2015р. прийнято позовну заяву ФОП ОСОБА_3 до розгляду та порушено провадження у справі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.01.2016р. (суддя Петренко Н.Д.) позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто із фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 заборгованість по Договору оренди від 25.03.2013р. у розмірі 6 785 доларів США, що становить 153 407 грн. 85 коп. (за курсом НБУ 1 долар США = 22 грн. 61 коп. станом на 22.10.2015р.), витрати по сплаті судового збору у сумі 2 301 грн. 12 коп.

Посилаючись на приписи договору оренди від 25.03.2013р., господарський суд зазначив, що відповідач належним чином не виконував умови договору оренди, а саме не сплачував орендну плату у визначеному договором та додатковою угодою розмірі, як наслідок, за ним утворилась заборгованість. Сума заборгованості з орендної плати, що лишилась за відповідачем, становить 6 785 доларів США, що дорівнює 153 407 грн. 85 коп. (за курсом НБУ 1 долар США = 22 грн. 61 коп. станом на 22.10.2015р.), витрати по сплаті судового збору у сумі 2 301 грн. 12 коп.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, ФОП ОСОБА_2 просить скасувати рішення господарського суду від 11.01.2016р. і за результатами нового розгляду справи в порядку апеляційного провадження прийняти постанову, якою встановити дійсні обставини орендних відношень і суперечки, зобов'язати позивача провести зустрічну звірку розрахунків по договору оренди і її повторний розрахунок з урахуванням установлених умов договору, визначити наявність заборгованості по орендній платі і її дійсний розмір, по результатах прийняти нове об'єктивне та неупереджене рішення на зменшення суми заборгованості по орендній платі та розподілу судових витрат.

На думку скаржника, господарський суд Одеської області поспішно прийняв рішення і тим самим без достатніх підстав, проігнорував право відповідача на захист своїх інтересів і розглянув позов не маючи ніяких достовірних.

Скаржник зазначає, що суд не врахував, що відповідно до п.9.1 Договору спірні питання повинні були вирішуватись перед зверненням до суду, тільки у разі неможливості усунення суперечки мали бути застосовуватись передбачені законодавством порядок вирішення спірних питань, тобто шляхом звернення до господарського суду. Позивач безпідставно ухилився від врегулювання спірних питань, у тому числі щодо визначення розміру заборгованості по орендній платі шляхом переговорів та здійснення зустрічної звірки розрахунків.

Також скаржник зазначає, що розмір заборгованості визначений орендодавцем в однобічному порядку і без дотримання вимог ст. 4 Договору оренди від 25.03.2013р., яким передбачено, що розмір помісячної орендної плати повинен визначатись еквівалентно 1515 доларам США по курсу продажу валюти АО «УкрСиббанк» на день платежу. Але на відхилення від цієї умови договору, позивач суму заборгованості визначив по курсу, встановленому НБУ. Господарський суд не звернув уваги на це порушення, а тому на думку скаржника, безпідставно стягнув заборгованість по орендній платі, сума якої розрахована по непередбаченому договором оренди курсу долара до гривні, що був встановлений НБУ на 22.10.2015р., а саме: 1 долар США - 22 грн. 61 коп.

Скаржник вважає, що розрахунок сплати заборгованості зроблено невірно і безпідставно, а тому рішення суду побудовано на хибних, безпідставних і однобічних розрахунках позивача (орендодавця).

Також скаржник зазначає, що у вступній та резолютивній частині рішення суд послався на заборгованість орендної плати за договором оренди від 13.03.2013р., хоча в мотивувальній частині рішення зазначено, що договір оренди був укладений 25.03.2013р. Копія договору, яка додається скаржником до апеляційної скарги датована 25.03.2013р., і на думку скаржника ця розбіжність обумовлена тим, що рішення суду приймалось за відсутності обох сторін, і суд на порушення порядку дослідження письмових доказів не витребував від позивача оригінали договорів позички і оренди та інших документів, які були надані позивачем у не посвідчених копіях.

Скаржник також зазначає, що у рішенні від 11.01.2016р. господарський суд не врахував, що передані позивачем в оренду відповідачу приміщення були за згодою орендодавця передані у суборенду ТОВ «Торговий дом «МВК», права і інтереси якого порушені позивачем. У своєму позові ФОП ОСОБА_3 приховав від суду відомості про те, що його позовні вимоги зачіпають майнові інтереси третьої особи, внаслідок чого остання не була залучена до участі у справі, у той час як заборгованість могла виникнути тільки внаслідок її несплати суборендарем.

На думку скаржника, вся майнова відповідальність по орендній платі має бути у регресному порядку перекладена на суборендаря.

В додаткових поясненнях до апеляційної скарги та уточненнях її вимог від 12.02.2016р., скаржник просить рішення господарського суду Одеської області від 10.01.2016р. скасувати і у задоволенні позову ФОП ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_2 - відмовити повністю за недоведеністю позовних вимог і допущеними порушеннями та помилками при складанні і поданні позовної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу від 22.03.2016р. ФОП ОСОБА_3 вважає, що рішення суду першої інстанції було ухвалене у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається та просить рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи (фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом та заслухавши пояснення присутнього в засіданні представника позивача, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 25.03.2013р. між ФОП ОСОБА_5 (Позикодавець) та ФОП ОСОБА_3 (Користувач) було укладено договір позики, за яким позикодавець зобов'язується передати в безвідплатне тимчасове користування користувачу приміщення (майно), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 109,1 кв. м. Майно передається для використання користувачем на строк до 15.03.2016р. Цей договір вступає в силу з моменту його підписання.

Відповідно до п. 1.4. Договору позики при передачі майна в безвідплатне тимчасове користування сторони складають акт приймання-передачі (Додаток №1), в якому зазначається стан майна, його недоліки, ушкодження та несправності, якщо такі є. Акт приймання-передачі є невід'ємною частиною Договору.

Згідно п. 2.3. Договору позики користувач має право передавати в найм (оренду) майно на власний розсуд без згоди Позикодавця. 25.03.2013р. сторонами було складено та підписано акт приймання-передачі приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. загальною площею 109.1 кв.м.

Того ж дня, 25.03.2013р. між ФОП ОСОБА_3 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар) було укладено Договір оренди, за яким орендодавець зобов'язується надати орендарю в тимчасове користування частину приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Загальна площа частини приміщення, яке передається в оренду складає: 53,7 кв.м. Цей договір вступає в силу з 25.03.2013р. та діє до 15.03.2016р.

Відповідно до п. 2.1. Договору оренди приміщення повинно бути передано орендодавцем та прийнято орендарем по акту приймання - передачі майна (Додаток №1), який підписується одночасно з Договором оренди.

Згідно п. 2.3. Договору оренди в момент підписання Договору та Акту приймання - передачі, орендодавець передає орендарю ключі від орендованого приміщення, після чого орендарю та його персоналу забезпечується вільний доступ до об'єкту оренди.

Відповідно до п. 4.1. Договору оренди розмір орендної плати складає суму, еквівалентну 1515 доларів США в місяць; розрахунки проводяться в національній валюті України - гривнях, по курсу продажу валюти АТ "УкрСиббанк" на день здійснення платежу.

Згідно п. 4.2. Договору оренди орендна плата здійснюється не пізніше 15 числа поточного місяця.

01 квітня 2013р. сторонами Договору оренди було складено та підписано акт прийому-передачі, згідно якого орендодавець передав, а орендар прийняв в користування частину приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

01 квітня 2013р. сторонами Договору оренди було укладено Додаткову угоду до Договору оренди від 25.03.2013р., згідно якої розділ 4 Договору додали наступними пунктами: - п. 4.6. за домовленістю Сторін сума орендної плати за період з 01.04.2014р. до 01.10.2014р. складає 15 150 грн. в місяць; - п. 4.7. з 01.10.2014р. орендна плата розраховується на умовах п. 4.1. Договору.

Підставою для звернення ФОП ОСОБА_3 з даним позовом стало систематичне невиконання орендарем обов'язків по сплаті орендної плати, за деякі місяці сплачено не в повному обсязі, а з останній не сплачено взагалі, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість з орендної плати в розмірі 6785 доларів США, що становить 153407,85 грн. (за курсом НБУ 1 долар США - 22 грн. 61 коп. станом на 22.10.2015р.).

З огляду на встановлені обставини судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (частина 1 статті 762 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із статтею 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати за період з березня 2014р. - по серпень -2015р., всього у сумі 6785 доларів США, що становить 153407,85 грн. (за курсом НБУ 1 долар США - 22 грн. 61 коп. станом на 22.10.2015р.), виходячи із умов договору та з урахуванням сплачених відповідачем сум платежів за укладеним між сторонами договором.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 16.02.2016р. було зобов'язано позивача надати докази оплати орендної плати за договором оренди від 25.03.2013р. (березень 2014р. - серпень 2015р.) - платіжні доручення, обґрунтувати розрахунок заборгованості щодо гривневого еквіваленту відповідно до п.4.1 Договору, відповідача було зобов'язано надати докази оплати орендної плати за спірним договором (платіжні документи), розрахунок заборгованості із врахуванням п.4.1 договору.

Відповідач, заперечуючи проти вимог позивача, надав до суду апеляційної інстанції в підтвердження здійснення орендної плати - 26 платіжних доручень на переказ коштів від ФОП ОСОБА_2 на рахунок ФОП ОСОБА_3, а саме:

- платіжне доручення №2 від 26.06.2013р. на суму 12 362,40 грн.;

- платіжне доручення №4 від 24.07.2013р. на суму 12 347,25 грн.;

- платіжне доручення №8 від 21.08.2013р. на суму 12 332,10 грн.;

- платіжне доручення №9 від 25.09.2013р. на суму 12 407,85 грн.;

- платіжне доручення №11 від 23.10.2013р. на суму 12 419,97 грн.;

- платіжне доручення №13 від 22.11.2013р. на суму 12 460,88 грн.;

- платіжне доручення №14 від 20.12.2013р. на суму 12 572,99 грн.;

- платіжне доручення №16 від 22.01.2014р. на суму 12 756,30 грн.;

- платіжне доручення №19 від 13.02.2014р. на суму 12 756,30 грн.;

- платіжне доручення №20 від 19.03.2014р. на суму 12 756,30 грн.;

- платіжне доручення №23 від 18.04.2014р. на суму 15 150,00 грн.;

- платіжне доручення №25 від 22.05.2014р. на суму 15 150,00 грн.;

- платіжне доручення №27 від 18.06.2014р. на суму 15 150,00 грн.;

- платіжне доручення №29 від 16.07.2014р. на суму 15 150,00 грн.;

- платіжне доручення №31 від 20.08.2014р. на суму 15 150,00 грн.;

- платіжне доручення №32 від 24.09.2014р. на суму 17 000,00 грн.;

- платіжне доручення №34 від 20.10.2014р. на суму 19 000,00 грн.;

- платіжне доручення №39 від 03.12.2014р. на суму 19 000,00 грн.;

- платіжне доручення №40 від 19.12.2014р. на суму 13 000,00 грн.;

- платіжне доручення №43 від 05.02.2015р. на суму 17 000,00 грн.;

- платіжне доручення №46 від 17.02.2015р. на суму 17 000,00 грн.;

- платіжне доручення №48 від 19.03.2015р. на суму 17 000,00 грн.;

- платіжне доручення №51 від 17.04.2015р. на суму 17 000,00 грн.;

- платіжне доручення №54 від 12.05.2015р. на суму 17 000,00 грн.;

- платіжне доручення №60 від 16.06.2015р. на суму 17 000,00 грн.;

- платіжне доручення №65 від 14.07.2015р. на суму 17 000,00 грн.

Позивачем, на виконання вимог ухвали Одеського апеляційного господарського суду було надано повторний розрахунок заборгованості за договором оренди від 25.03.2013р., а також роздруківки з сайту АТ «УкрСиббанк» з курсом готівкового обміну валют у касах станом на спірний період.

Згідно нового розрахунку заборгованість ФОП ОСОБА_2 перед позивачем складає 6 866,95 дол. США, що станом на 22.10.2015р. за офіційним курсом АТ «Укрсиббанк» відповідно до п.4.1 договору оренди еквівалентно 164 463,45 грн., що перевищує суму заявлену позивачем до стягнення в позовній заяві.

Перевіривши наданий позивачем повторний розрахунок заборгованості за спірний період, судова колегія зазначає, що сума заборгованості позивачем розрахована вірно, з урахуванням курсу АТ «Укрсиббанк» та становить 6 866,95 дол. США, що станом на 22.10.2015р. за офіційним курсом АТ «Укрсиббанк» відповідно до п.4.1 договору оренди еквівалентно 164 463,45 грн.

Оскільки позивачем заявлені позовні вимоги на суму 6 785 доларів США, що становить 153 407 грн. 85 коп. (за курсом НБУ 1 долар США = 22 грн. 61 коп. станом на 22.10.2015р.) та із врахуванням курсу АТ «Укрсиббанк», незважаючи на більший розмір заборгованості при повторному розрахунку, судова колегія не може виходить за межі заявлених вимог, а тому вважає обґрунтованими та законними висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у вказаній сумі.

Таким чином, судова колегія, оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, та врахувавши, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшла висновку про те, що є правомірною вимога позивача про стягнення заборгованості з орендної плати на суму 6 785 доларів США, що становить 153 407 грн. 85 коп., виходячи із умов договору та наданого позивачем повторного розрахунку.

Щодо доводів апелянта про те, що у вступній та резолютивній частині рішення господарський суд послався на заборгованість орендної плати за договором оренди від 13.03.2013р., хоча в мотивувальній частині рішення зазначено, що договір оренди був укладений 25.03.2013р., колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Судова колегія апеляційного господарського суду погоджується з доводом апеляційної скарги щодо того, що в рішенні господарського суду Одеської області від 11.01.2016 року по справі №916/4529/15 дійсно невірно зазначено дату Договору оренди 13.03.2013р. замість правильної - 25.03.2013р., проте це не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідно до частини 2 статті 104 Господарського процесуального кодексу України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення. В даному випадку допущена місцевим господарським судом помилка не вплинула на вірний висновок суду про задоволення позовних вимог .

Інші доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом висновку, викладеного в рішенні.

За таких обставин апеляційна інстанція, на підставі додатково наданих на вимогу суду доказів, дійшла висновку, що рішення господарського суду Одеської області від 11.01.2016 року по справі № 916/4529/15 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ФОП ОСОБА_2 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 11.01.2016р. у справі 916/4529/15 - без змін.

Постанова в порядку ст. 105 Господарського Процесуального Кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя Л.В. Поліщук