ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" квітня 2016 р.Справа № 924/234/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Виноградова В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Старокостянтинівського районного споживчого товариства, м. Старокостянтинів Хмельницької області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Старокостянтинів Хмельницької області

про розірвання договору оренди будівлі, споруди, приміщення (іншого об'єкта нерухомості) №82 від 01.09.2013 р.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - керівник; ОСОБА_3 - за довіреністю від 14.03.2016 р. №28

від відповідача: ОСОБА_4М- за довіреністю від 29.03.2016р.

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати договір оренди будівлі, споруди, приміщення (іншого об'єкта нерухомості) №82 від 01.09.2013 р., укладений з відповідачем, посилаючись на ст. ст. 11, 202, 652, 815, 817, 820, 825, 826 ЦК України. В обґрунтування підстав розірвання договору зазначає, що орендна плата, визначена умовами договору, є заниженою, що спричиняє збитки товариству; умови договору порушують статут позивача. а при укладення договору виявлено ознаки корупційних діянь.

Повноважні представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові. У поясненнях, наданих 06.04.2016 р., позивач повідомив, що 28.03.2016 р. відповідачу було направлено попередження про розірвання спірного договору з 01.06.2016 р. у зв'язку з економічною необґрунтованістю та закінченням строку дії договору. Також пояснив, що орендар сплачував орендну плату в розмірі відповідно до п. 4.1 договору оренди вчасно, у деяких випадках із затримкою 10-15 днів.

Повноважний представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву (№6/04-2 від 06.04.2016 р.), письмових поясненнях (№6/04-3 від 06.04.2016 р.) проти позову заперечив, вказуючи на його необґрунтованість та недоведеність. Зазначає, що зміст позовної заяви та додані до неї документи не свідчать про факти грубого порушення орендарем умов договору №82, в тому числі про несплату відповідачем орендної плати у розмірах та строках, встановлених п. 4 договору, та не підтверджують посилань позивача на наявність істотних змін обставин в розумінні вимог ст. 652 ЦК України, якими сторони керувались при укладенні договору. При цьому посилається на положення ст. 651 ЦК України, ст. ст. 193, 651 ЦК України. Звертає увагу, що орендодавець не дотримався вимог ч. 4 ст. 188 ГК України та звертався до орендаря з пропозицією розірвати договір оренди майна. Також зазначає, що чинне законодавство не встановлює обмежень для фізичної особи, яка має постійне місце роботи, заборону зайняття підприємницькою діяльністю, окрім державної служби.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

01.09.2013 р. між Старокостянтинівським районним споживчим товариством (орендодавець) та приватним-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди будівлі, споруди, приміщення (іншого об'єкта нерухомості) №82 (далі - договір).

У п. 1.1 договору зазначено, що цим договором регулюються правовідносини, пов'язані з передачею орендодавцем орендарю у строкове платне користування частини приміщення торгівельного комплексу "Україна", що знаходиться за адресою: вул. Острозького, 8 бокс 1 м. Старокостянтинів Хмельницької обл. Загальна площа приміщення, що орендується, становить - 180 м.кв. (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору приміщення, що орендується, має використовуватись для торгівельної діяльності.

Оренда розпочинається з дня підписання акту прийому-передачі приміщення та діє до 01 червня 2016р. (п. 3.1 договору).

За умовами п. 3.2 договору орендодавець протягом трьох днів з дня початку терміну оренди передає, а орендар приймає у користування орендоване приміщення. Вступ орендаря у користування орендованим приміщенням наступає одночасно із підписанням акту прийому-передачі орендованого приміщення.

У п. 3.3 договору зазначено, що приймання-передача приміщення, що орендується, здійснюється двосторонньою комісією, що складається із представників сторін, або одноособово керівником чи уповноваженою особою сторін.

Якщо жодна сторона в термін два місяці до закінчення даного договору не заявить про намір його розірвати, даний договір пролонгується на той же термін, на тих же умовах (п. 3.4 договору).

У п. 3.5 договору сторони погодили, що орендар має право відмовитися від даного договору, попередивши орендодавця за 2 місяці, при цьому сплачена наперед орендна плата орендареві не повертається.

Орендар користується пріоритетним правом на повторне укладання договору оренди та першочерговим правом для придбання даного приміщення (п. 3.6 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору розмір орендної плати за приміщення, що орендується, складає: з 01.09.2013 по 01.12.2013 - 1000 грн.; з 01.12.2013 по 01.06.2016 6840 грн., щомісячно.

Орендна плата сплачується в безготівковому порядку на поточний рахунок так і в готівковому порядку в касу орендодавця не пізніше десятого числа кожного поточного місяця (п. 4.2 договору).

Згідно з п. 4.3 договору орендар має право вносити орендну плату наперед за будь-який термін у розмірі, що визначений сторонами.

Розмір орендної плати може переглядатись сторонами протягом дії даного договору при збільшенні плати за землю в сумі збільшення даної плати чи при інших об'єктивних умовах (п. 4.4 договору).

За умовами п. 5.1 договору орендодавець зобов'язаний: передати орендарю приміщення згідно з розділом 3 даного договору; сприяти орендарю в укладенні договорів про надання комунальних послуг та в інших питаннях щодо утримання та використання приміщення.

Орендодавець має право: 1 раз на місяць здійснювати перевірку порядку використання орендарем приміщення, що орендується, у відповідності до умов даного договору; відмовити орендарю в наданні згоди на поліпшення приміщеним, якщо таке поліпшення не відповідає намірам орендодавця щодо подальшого використання приміщення; проведення ремонтних робіт та оплата в опалювальний період може обумовлюватися додатковою угодою (п. 5.2 договору).

Згідно з п. 6.1 договору орендар зобов'язується та має право: використовувати приміщення, що орендується, за його цільовим призначенням у відповідності до п. 2 даного договору; своєчасно здійснювати орендні платежі; нести всі витрати з експлуатації приміщення, що орендується; утримувати приміщення, що орендується, у повній справності; дотримуватись правил пожежної безпеки в орендованих приміщеннях; дотримуватись вимог чинного законодавства з питань охорони праці своїх співробітників; безперешкодно допускати до приміщення, що орендується, представників орендодавця з метою перевірки його використання у відповідності до умов договору, з обов'язковим письмовим попередженням про дату і час перевірки та з вказівкою посади та прізвища представника орендодавця; утримувати в належному санітарному стані прилеглу територію і приміщення; здійснювати охорону приміщення за власні кошти; самостійно і за власний рахунок здійснювати поточний ремонт приміщення, що орендується, протягом строку оренди; за власний рахунок здійснювати реконструкцію, перепланування, добудову, капітальний ремонт орендованого приміщення, та всі роботи, необхідні для функціонування приміщення, згідно п. 2.1 даного договору; підтримувати земельну ділянку та території, прилеглій до приміщення, у належному стані; за власний рахунок усувати несправності комунікацій; за власний кошт - встановити замки, сигналізацію та системи охорони; експлуатаційні витрати по утриманню приміщення сплачуються окремо від орендної плати займаної площі, згідно рахунків орендодавця (в сумі, яка перевищує фактичні витрати орендодавця); передати приміщення в суборенду.

Повернення орендодавцю приміщення, що орендується, здійснюється двосторонньою комісією, що складається із представників сторін (п. 7.1 договору).

Відповідно до п. 6.4 договору при передачі приміщення, що орендується, складається акт здачі-приймання, який підписується членами двосторонньої комісії.

У п. 7.5 договору сторони погодили, що приміщення, що орендується, вважається фактично переданим орендодавцю з моменту підписання акту прийому-передачі.

Сторони у п. 9.1 договору домовились, що договір розірванню в односторонньому порядку не підлягає, за винятком випадків, коли одна із сторін систематично та грубо порушує умови даного договору та свої зобов'язання, в т.ч. несплати орендної плати на протязі двох місяців підряд.

Зміни у цей договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформляється додатковою угодою (п. 10.1 договору).

За умовами п. 10.2 договору зміни та доповнення, додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід'ємною частиною і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі та підписані сторонами.

У п. 10.7 договору зазначено, що договір сторонами прочитаний, зміст його зрозумілий та відповідає їх волі та підтверджують, що договір цей не носить характеру мнимої та удаваної угоди.

Додатки до даного договору: акт приймання-передачі. Додатки до даного договору складають його невід'ємну частину (р. 11 договору).

За актом прийняття-передачі від 01.09.2013 р. Старокостянтинівське районне споживче товариство передало, а ПП Шевчук ОСОБА_5 прийняв в тимчасове платне користування відповідно до договору оренди будівлі, споруди №82 від 01.09.2013 р. частину приміщення торгівельного комплексу "Україна" за адресою: вул. Острозького, 8 бокс 1 м. Старокостянтинів Хмельницької області, а саме: приміщення магазину (приміщення в задовільному стані) площею 180 кв.м.

Договір та акт приймання-передачі від 01.09.2013 р. підписані сторонами.

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди будівлі, споруди, приміщення (іншого об'єкта нерухомості) №82 від 01.09.2013 р., зазначаючи, що орендна плата, визначена умовами договору, є заниженою, що спричиняє збитки товариству, а умови договору порушують статут договору, містять ознаки корупційного правопорушення, посилаючись, зокрема, на ст. 652 ЦК України.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

З положень ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст. 20 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права і свого законного інтересу.

Так, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати договір оренди будівлі, споруди, приміщення (іншого об'єкта нерухомості) №82 від 01.09.2013 р., укладений з відповідачем.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до приписів ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено свободу договору, а саме: відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України). Аналогічні приписи містить і ст. 283 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

У статті 651 ЦК України також зазначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Положеннями статті 652 ЦК України передбачено зміну або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин.

Так, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору, виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору.

Положеннями статті 783 ЦК України врегульовано випадки розірвання договору найму на вимогу наймодавця: 1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; 2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; 3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; 4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

У пункті 9.1 договору оренди сторони врегулювали, що договір розірванню в односторонньому порядку не підлягає, за винятком випадків, коли одна із сторін систематично та грубо порушує умови даного договору та свої зобов'язання, в т.ч. несплати орендної плати на протязі двох місяців підряд.

У ч. ч. 1-4 ст. 188 Господарського кодексу України зазначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Однак позивачем в порушення вищенаведених норм не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували істотне систематичне порушення умов договору відповідачем, в тому числі щодо несплати орендної плати на протязі двох місяців підряд, як визначено ст. 651 ЦК України та п. 9.1 договору.

Не доведено також наявності і будь-яких інших підстав саме для розірвання договору, які встановлені законом, як передбачено ст. 651 ЦК України. Зокрема, не доведена наявність підстав, з яких наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, а саме якщо: 1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; 2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; 3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; 4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача (ст. 783 ЦК України).

Також позивачем не надано доказів в підтвердження істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору оренди, та одночасної наявності умов для розірвання договору, як передбачено у ст. 652 ЦК України.

При цьому обставини, на які посилається позивач в обґрунтування вимоги про розірвання спірного договору, не є підставами для розірвання договору в розумінні ст. ст. 651, 652, 783 ЦК України та п. 9.1 договору оренди будівлі, споруди, приміщення (іншого об'єкта нерухомості) №82 від 01.09.2013 р.

З огляду на зазначене вище, враховуючи положення ст. 33 ГПК України, у позові належить відмовити.

З приводу твердження відповідача про обовязковість направлення позивачем відповідачу перед пред'явленням позову до суду пропозиції про розірвання договору в порядку ст. 188 ГК України, суд зазначає, що недотримання позивачем вимог частини другої статті 188 ГК України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору в разі виникнення такої необхідності не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом вчинення прямого позову до відповідача про розірвання договору (постанова Верховного Суду України від 17.06.2008 р. №8/32пд). Відповідну правову позицію викладено також в інформаційних листах Вищого господарського суду України "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" від 13.08.2008 р. №01-8/482 та "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права" (за матеріалами справ, розглянутих Верховним Судом України) від 15.01.2010 р. №01-08/12 і в постанові Вищого господарського суду України від 29.03.2011 р. №22/110).

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 33, 43, 49, 82, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові Старокостянтинівського районного споживчого товариства, м. Старокостянтинів Хмельницької області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Старокостянтинів Хмельницької області про розірвання договору оренди будівлі, споруди, приміщення (іншого об'єкта нерухомості) №82 від 01.09.2013 р. відмовити.

Повне рішення складено 11.04.2016 р.

Суддя В.В. Виноградова

Віддрук. 3 прим.: 1 - до справи, 2 - позивачу (Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Грушевського, 22), 3 - відповідачу (31100, АДРЕСА_1)