ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.04.16р. Справа № 904/866/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полігон - Елітсервіс", м. Запоріжжя

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованосту у розмірі 71 664,41 грн. за договором підряду

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Бондик Є.В.

Представники:

Від позивача: Алілуєв Д.Ю. представник - дов. № 23 від 24.12.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_3 представник - дов. б/н від 14.03.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Полігон-Елітсервіс» звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 вартості не виконаних робіт у розмірі 18 681,00 грн. та 10% штрафу - 52 983,41 грн. за договором підряду № 11-12/1 від 11.12.2014р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду № 11-12/1 від 11.12.2014р.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

11.04.2016 надав пояснення до позовної заяви, в яких зазначив, що жодних пропозицій про зміну умов договору підряду № 11-12/1 від 11.12.2014р. в частині зміни кількості вікон та дверей від сторін договору не надходило. Угоди про внесення змін до додатку №1 до договору сторонами не укладалися. А повноваження громадянину ОСОБА_4 на відмову від двох позицій за договором не надавалися. Крім того, надана представником відповідача копія додатку №1 до договору підряду № 11-12/1 від 11.12.2014р. року, згідно якої відповідач стверджує, що уповноважена особа позивача відмовилася від двох позицій дверей, не містить дати, коли була зроблена ця відмітка - до подання позовної заяви, чи після і чи саме ОСОБА_4 її зробив, оскільки підпис на не скріплений печаткою ТОВ "Полігон-Елітсервіс" та відсутній запис і підпис відповідача про прийняття відмови.

Також позивач зазначає, що Акт приймання-передачі майна №1 від 02.04.2015р. не може розцінюватися як Акт здачі-приймання виконаних робіт, та не є належним доказом належного та повного виконання відповідачем своїх обов'язків за договором.

За додатковою угодою №1 збільшилась вартість виробів, вартість монтажних робіт залишилась без змін, що ще раз підтверджує відсутність домовленості сторін про внесення до договору змін, щодо зменшення кількості виробів, що мають бути встановлені н аобєкті позивача.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив. Надав відзив на позов в якому зазначив, що до проведення першої оплати за графіком у розмірі 366 000,00 грн. уповноважена особа позивача ОСОБА_4, який займав посаду заступника начальника по будівництву підрозділу човнової станції "Лагуна" у зв'язку із значним подорожчанням конструкцій за погодженням з керівництвом позивача було відмовлено від двох позицій, а саме дверей позиція № 23 та позиція № 2, про що було зроблено відмітку у Додатку №1 до договору. Крім іншого, про дані обставини також було зазначено у листі з вимогою проведення остаточного розрахунку позивачем від 27.04.2015р. за № 002/2/0015. Отже, вартість визначена у додатковій угоді №1 до договору у розмірі 529 834,10 грн. - це вартість конструкцій без урахування двох позицій № 23 та № 26.

Наведений позивачем розрахунок суми основної заборгованості за договором є неправомірним, оскільки позивач зазначає вартість начебто не виконаних зобов'язань у розмірі 34 314,00 грн. - вартість позицій №23 та №26 станом на дату укладення договору 11.12.2014р., без урахування подорожчання вартості конструкцій та змін у зв'язку з цим загальної вартості робіт за договором, що була визначена у додатковій угоді №1, оплату за яким було переведено позивачем саме у розмірі визначеному додатковою угодою №1 до договору. Вираховування з перерахованої вартості робіт 529 834,10 грн. вартості невиконаних робіт без урахування внесених змін згідно додаткової угоди №1 та факту відмови від даних позицій, говорить про хибність тверджень позивача та неправомірності заявлених вимог.

Акт приймання-передачі майна, був підписаний протягом 5 робочих днів без зауважень, а тому пред'явлення претензії зі сплавом восьми місяців потому щодо повернення замовнику грошових коштів, що були отримані в якості попередньої оплати не відповідає умовам договору.

На підставі викладеного відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 15.03.2016р. оголошувалась перерва до 28.03.2016р., 28.03.2016р. оголошувалась перерва до 11.04.2016р.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи представниками сторін не заявлялись.

В судовому засіданні 11.04.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Полігон-Елітсервіс» (далі - Позивач, Замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - Відповідач, Підрядник) укладено Договір підряду № 11-12/1 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору у порядку та на умовах, визначених договором, підрядник зобов'язується на свій ризик виконати за заявкою замовника, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити роботи з монтажу вікон та дверей (далі - робота) на об'єкті замовника (далі - об'єкт), що розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Порядок, види та вартість робіт, а також специфікація та вартість матеріалів та обладнання, необхідних для виконання робіт, визначені у локальному кошторисі №1 (далі - кошторис), який наведено у додатку 1 до договору (п. 1.2. Договору).

Роботи виконуються у відповідності до технічного завдання (далі - технічне завдання), яке наведено у додатку 2 до договору (п. 1.3. Договору).

Згідно п. 1.4. Договору додаткові роботи можуть бути виконані підрядником після погодження їх обсягу, видів та вартості в рамках затвердженої суми договору або шляхом укладення сторонами додаткової угоди до цього договору.

Замовник зобов'язаний сплатити підряднику вартість виконаних робіт в порядку та на умовах, визначених договором; прийняти належним чином виконані підрядником роботи та, за умови відсутності зауважень щодо виконаних робіт, підписати акт здачі-приймання виконаних робіт (далі - акт), як це передбачено договором (п.п. 2.1., 2.1.2, 2.1.3. Договору).

Підрядник зобов'язаний приступити до виконання робіт протягом 3 календарних днів з дати отримання попередньої оплати; виконати роботи відповідно до кошторису, дотримуючись умов договору, вимог чинного законодавства України та вимог замовника (п.п. 3.1., 3.1.2, 3.1.3. Договору).

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що загальна вартість робіт, з урахуванням вартості матеріалів та обладнання, а також інших витрат підрядника, пов'язаних із виконанням робіт становить 480 038,00 грн. Загальна вартість робіт, визначена в п. 4.1. договору, може бути змінена виключно за згодою обох сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Відповідно до п. 4.2. Договору замовник здійснює оплату за договором відповідно графіку здійснення оплати (додаток 40, що є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 5.1. Договору підрядник зобов'язується виконати роботи протягом 65 робочих днів з моменту отримання попередньої оплати згідно п. 4.2. договору та графіку здійснення оплати (додаток №4).

Договір набуває чинності з дати його укладення, зазначеної на першій сторінці договору та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним (п. 10.1. Договору).

Згідно додатку № 1 до договору підряду № 11-12/1 від 11.12.2014р. загальна кількість виробів становить 31 одиницю на загальну суму 480 038,00 грн.(а.с.19-21)

17.03.2014р. сторонами підписано Додаткову угоду №1 до договору підряду № 11-12/1 від 11.12.2014р., пунктом 1 якої встановлено, що у зв'язку зі зміною економічної ситуації в державі, викликаної падінням національної валюти та підвищенням офіційного курсу іноземних валют, керуючись п. 4.1. договору, сторони дійшли згоди про зміну загальної вартості робіт за договором та домовились абзац 1 п. 4.1. викласти в наступній редакції:

«Загальна вартість робіт, з урахуванням вартості матеріалів та обладнання, а також інших витрат підрядника, пов'язаних із виконанням робіт становить 529 834,10 грн.

Відповідно до п. 2 зазначеної додаткової угоди сторони дійшли згоди змінити додаток №4 до договору та викласти в наступній редакції:

№ з/пДата оплатиСума, грн.
1Попередня оплата 336 000,00
2Протягом 10 робочих днів після доставки на об'єкт всіх нерухомих матеріалів (вікна, двері, обладнання і т.п.)182 501,10
3Протягом 5 робочих днів після підписання сторонами акту виконаних робіт згідно з умовами, передбаченими розділом 5 договору 11 333,00
Всього:529 834,10
Позивачем сплачено попередню оплату в розмірі 336 000,00 грн. та перераховано другий транш в розмірі 182 501,00 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів № 25/12/2014 від 25.12.2014р. та № 23.03.15 від 23.03.2015р. (а.с. 27).

Таким чином, позивачем, в якості попередньої оплати, відповідачеві було перераховано 518 501,10 грн.

Як зазначає позивач, станом на 18.12.2015р. підрядник поставив та встановив лише 29 позицій, що підтверджується актом приймання-передачі майна №1 від 02.04.2015р. (а.с. 28).

Вартість невиконаних відповідачем зобов'язань за розрахунком позивача складає 34 341,00 грн.: 4 548,00 грн. вартість дверей - позиція 23 додатку №1 до договору) та 29 793,00 грн. - вартість дверей - позиція 26 додатку №1 до договору), з яких в якості передоплати відповідачем отримано 23 008,00 грн. (529 834,10 - 518 501,10 = 11 333,00; 34 341,00. - 11 333,00 = 23 008,00 грн.).

Відповідачем проведено на вимогу позивача заміну склопакетів на суму 4 327,00 грн., яка позивачем зарахована у загальну суму оплат за договором, у зв'язку з чим сума попередньої оплати, за якою відповідачем не виконано договірні зобов'язання, за розрахунком позивача складає: 23 008,00 - 4 327,00 = 18 681,00 грн.

Позивачем на адресу відповідача надіслано повідомлення № 21 від 18.12.2015р. з вимогою повернути суму попередньої оплати у розмірі 18 681,00 грн. до 25.12.2015р. (а.с. 29), що підтверджується описом та фіскальним чеком (а.с. 30).

Відповідач відповіді на повідомлення не надав, вимогу про повернення сплачених авансових платежів не виконав, що і стало причиною звернення позивача з позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, між сторонами виникли зобов'язання з виконання умов договору підряду.

Статтею 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл.

Враховуючи, що відповідач не виконав своїх обов'язків по договору в частині виконання підрядних робіт у встановлені строки, Позивач відмовився від Договору та вимагає повернути йому 18 681,00 грн. за непоставлені двері (позиція п. 23 та п. 26 Додаток №1).

Втім, як вбачається з матеріалів справи початкова вартість робіт за Договором складала 480 038,00 грн.

Приписами п.п. 1-3 ст. 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Додатком №1 до Договору, який є його невід'ємною частиною, було визначено вартість та кількість кожної одиниці товару (а.с. 19-21)

В подальшому сторони Додатковою угодою № 1 від 17.03.2015, узгодили що загальна вартість робіт за Договором становить 529 834,10 грн.

Позивач сплатив відповідачу передплату в розмірі 518 501,00 грн., та за умовами Договору, повинен був доплатити залишок грошових коштів після підписання сторонами акту виконаних робіт в розмірі 11 333, 10 грн.

Крім того, на вимогу позивача відповідачем проведено заміну склопакетів на суму 4 327,00 грн., яка позивачем зарахована у загальну суму оплат за договором.

Отже, загальна сума за договором становить: 529 834,10 грн. + 4 327,00 грн. = 534 161, 10 грн.

Відповідач, в свою чергу, на виконання умов Договору поставив позивачу 29 одиниць товару, що підтверджується Актом приймання-передачі майна № 1 та не заперечується сторонами (а.с. 38).

Приписами ч.2 ст. 693 ЦК України встановлено, що в разі якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору в частині поставки ще двох одиниць товару, позивач відмовився від подальшого виконання договору, про що повідомив відповідача листом від 11.12.2015 (а.с. 29-30).

В свою чергу відповідач жодної відповіді на зазначений лист не надав.

Однак, посилання позивача на те, що вартість непоставленого товару становить 34 341,00 грн., з яких: 4 548,00 грн. вартість дверей зазначених у позиції 23 додатку №1 до договору та 29 793,00 грн. - вартість дверей - позиція 26 додатку №1 до договору, судом не приймається з тих підстав, що, як вже зазначалося вище, сторони змінивши загальну суму Договору, при цьому не встановили, якою стала вартість кожної одиниці у Додатку № 1 до Договору.

Крім того, в Акті приймання-передачі майна №1 зазначено лише загальну кількість майна, поставленого відповідачем та прийнятого позивачем (без зазначення порядкових номерів позицій Додатку № 1 та їх вартості)

За викладеного, суд позбавлений можливості встановити як вартість поставлених дверей та вікон, так і вартість непоставлених відповідачем дверей, тому при прийнятті рішення виходить з загальних умов та суми Договору, встановлених сторонами.

Суд не приймає пояснення позивача від 11.04.2016 відносно того, що Додатковою угодою № 1 до Договору сторони передбачили збільшення лише вартості виробів без збільшення вартості монтажних робіт з наступних підстав.

Згідно п.1.1. Договору в поняття «Роботи» за ним входить монтаж вікон та дверей.

Як зазначено в п.4.1. Договору «Загальна вартість Робіт, з урахуванням вартості матеріалів та обладнання, а також інших витрат Підрядника, пов'язаних із виконанням Робіт, становить 480 038,10 грн.».

Відповідно до п.1 Додаткової угоди № 1 сторони домовились абзац 1 п.4.1 Договору підряду № 11-12/1 від 11.12.2014р. викласти в наступній редакції:»Загальна вартість Робіт, з урахуванням вартості матеріалів та обладнання, а також інших витрат Підрядника, пов'язаних із виконанням Робіт, становить 529 834,10 грн.».

Отже, Додатковою угодою № 1 сторони змінили не тільки вартість товару, а й вартість робіт за Договором.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Виходячи з положень ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто, обов'язок щодо доведення наявності складу цивільного правопорушення, наявність всіх елементів якого є обов'язковою передумовою деліктної відповідальності, покладається на позивача, чого останнім зроблено не було.

За таких обставин, враховуючи неможливість встановлення вартості поставленого відповідачем товару, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача 18 681,00 грн., оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами тих обставин, на яких ґрунтуються заявлені ним вимоги.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача 10% штрафу у розмірі 52 983,41 грн.

Відповідно до п. 7.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та договором.

Пунктом 7.4. Договору встановлено, що у випадку (а) невиконання робіт, (б) відмови від їх виконання, (в) розірвання договору з вини підрядника, підрядник зобов'язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 10% від загальної суми вартості робіт, зазначеної у п. 4.1. договору.

Відповідно до частини першої статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом, що закріплено в ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України.

Відповідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Враховуючи викладене, зважаючи на недопоставку відповідачем двох одиниць по Договору, нарахування позивачем відповідно до п. 4.1. Договору 10% штрафу в розмірі 52 983, 41 грн. є правомірним та обґрунтованим.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. За змістом вказаної норми, зменшення розміру неустойки є правом, а не обов'язком, суду, яке застосовується у виняткових випадках.

Однак, зважаючи на те, що відповідач своїм правом не скористався та з клопотанням про зменшення неустойки до суду не звертався, суд стягує штраф у розмірі, заявленому позивачем.

Заперечення відповідача щодо відмови позивача від поставки двох позицій № 23 та № 26 додатку №1 до договору судом не приймається на підставі наступного.

Вимогами ст. 180 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Загальні підстави зміни або розірвання договору передбачені статтею 651 Цивільного кодексу України, відповідно до частини 1 якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Пунктом 10.3. Договору встановлено, що зміни в Договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін і повинні бути оформлені додатковими угодами до Договору.

Порядок, види та вартість робіт, а також специфікація та вартість матеріалів та обладнання, необхідних для виконання робіт, визначені у локальному кошторисі №1 (далі - кошторис), який наведено у додатку 1 до договору (п. 1.2. Договору).

Зважаючи, що кількість обладнання є істотною умовою спірного Договору, вбачається, що її розмір може бути змінено лише за погодженням сторін шляхом укладання додаткової угоди у тій самій формі що й договір.

Враховуючи відсутність змін умов Договору щодо кількості обладнання у встановленому чинним законодавством порядку, суд не може прийняти в якості належного доказу змін умов Договору написи «отменить» на Додатку № 1 до Договору за підписом ОСОБА_4

Додаткова угода № 1 від 17.03.2015р. якою змінено загальну суму Договору також не містить змін щодо кількості обладнання та вартості кожної його одиниці.

Суд не приймає в якості належного доказу копію Додатку № 1 до Договору, надану відповідачем в судове засідання 11.04.2016р. в якому відсутні позиції № 23 та № 26, оскільки зазначений Додаток не містить ні дати його складання, ні погодження його з позивачем.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зі стягненням з відповідача на користь позивача 52 983,41 грн. - штрафу.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 6, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 693, 837, 849 Цивільного кодексу України, ст.ст. 180, 193, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 4, 22, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 87, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полігон-Елітсервіс» (69014, м. Запоріжжя, вул. Волзька, буд. 27, ) 52 983,41 грн. (п'ятдесят дві тисячі дев'ятсот вісімдесят три грн. 41 коп.) - 10% штрафу та 1 018,77 грн. (одна тисяча вісімнадцять грн. 77 коп.) витрат по сплаті судового збору про що видати наказ.

В частині стягнення 18 681,00 грн. - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 14.04.2016р.

Суддя Н.Г. Назаренко

Згiдно з оригіналом
Помічник судді Є.В. Бондик