ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.04.16р. Справа № 904/515/16

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", м. Київ

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

про стягнення суми основного боргу за договором фінансового лізингу в розмірі 37011грн.90коп., збитків в розмірі 133266грн.47коп., штрафу в розмірі 5185грн.75коп., пені в розмірі 1786грн.39коп., 3% річних в розмірі 687грн.93коп. та суми інфляційної складової в розмірі 2831грн.46коп.

Представники:

Від позивача: Климкович Ю.Б., дов. №б/н від 25.08.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_3, дов. №233 від 17.02.2016р.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг України" звернулось до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з позовом про стягнення суми основного боргу за договором фінансового лізингу в розмірі 37011грн.90коп., збитків в розмірі 133266грн.47коп., штрафу в розмірі 5185грн.75коп., пені в розмірі 1786грн.39коп., 3% річних в розмірі 687грн.93коп. та суми інфляційної складової в розмірі 2831грн.46коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору фінансового лізингу №00005917 від 04.10.2012р. в частині повної та своєчасної оплати лізингових платежів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2016р. порушено провадження у справі. Справа призначалась до розгляду в судових засіданнях на 17.02.2016р., 02.03.2016р., 23.03.2016р. та 04.04.2016р.

17.02.2016р. на адресу суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, призначеного на 17.02.2016р., на іншу дату. Вказане клопотання було задоволено судом, розгляд справи відкладений.

02.03.2016р. відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що збитки заявлені позивачем до стягнення, нараховані безпідставно.

Позивач 23.03.2016р. надав додаткові письмові пояснення, в яких визначив порядок надіслання рахунків - фактур на оплату лізингових платежів відповідачу та порядок нарахування суми інфляційної складової. Також, позивачем було надане клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 23.03.2016р. на іншу дату, у зв'язку з неможливістю направити в судове засідання свого повноважного представника. Суд задовольнив клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

23.03.2016р. відповідач надав відзив на позов. У своєму відзиві відповідач зазначив, що населений пункт, на території якого зареєстрований та здійснює підприємницьку діяльність відповідач, включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. Вказаний факт на думку відповідача не дає права позивачу нараховувати пеню та штрафні санкції на суму основного грошового зобов'язання. Також відповідач стверджує, що збитки заявлені позивачем до стягнення, нараховані безпідставно.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників стоірн, господарський суд, встановив.

04.10.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (лізингодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (лізингоодержувач) підписаний договір про фінансовий лізинг №00005917, відповідно до умов якого лізингодавець зобов'язується передати у розпорядження лізингоодержувача VW CaddyGP Kombi 1.2 I TSI, шасі НОМЕР_3, 2011 року виробництва, двигун № НОМЕР_1, а лізингоотримувач зобов'язується прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину договору.

Вартість об'єкта лізингу становить 21490,00доларів США, кількість лізингових платежів - 60.

За умовами договору про фінансовий лізинг від 04.10.2012р. авансовий платіж, який лізингоодержувач має сплатити на користь лізингодавця становить 4298,00доларів США.

Договір про фінансовий лізинг від 04.10.2012р. має додаток до договору, який є його невід'ємною частиною - Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (надалі - Загальні комерційні умови).

Процентна ставка, відповідно до пункту 6.4.2 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, рахунків для лізингових платежів/графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), є змінною.

Лізингові платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в доларах США, визначених вище, відповідно до пунктів 6.3, та 6.4 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу.

Лізингоодержувач відповідно до положень пункт 6.1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що становлять невід'ємну частину договору, зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), який підписаний сторонами без зауважень та заперечень до нього.

Щомісячний платіж здійснюється на рахунок, зазначений лізингодавцем, не пізніше дати, вказаної у Плані відшкодування (пункт 6.5 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу).

Відповідно до пункт 4.1 Загальних комерційних умов Порше Лізинг Україна зберігатиме за собою право власності на об'єкт лізингу впродовж всього строку дії контракту (окрім випадків, коли Порше Лізинг України матиме право розірвати цей контракт / відмовитися від контракту та вимагати повернення об'єкта лізингу, як зазначено у цьому контракті).

Після завершення строку дії цього контракту, після сплати останнього лізингового платежу, інших платежів за цим контрактом та виконання всіх зобов'язань лізингоодержувачем, право власності на об'єкт лізингу перейде до лізингоодержувача (пункт 4.2 Загальних комерційних умов).

За умовами пункту 4.4 Загальних комерційних умов лізингоодержувач покриває всі витрати, понесені в результаті експлуатації об'єкта лізингу, включаючи, окрім іншого, витрати, що можуть бути понесені внаслідок дотримання обґрунтованих вимог Порше Лізинг Україна щодо експлуатації та/або передачі об'єкта лізингу.

Строк та закінчення лізингу/розірвання контракту передбачено сторонами у розділі 12 Загальних комерційних умов.

Строк лізингу починається з дати підписання акта приймання-передачі лізингоодержувачем об'єкта лізингу (пункт 5.4 Загальних комерційних умов).

Згідно пункту 12.5 Загальних комерційних умов за згодою сторін цей контракт може бути розірваний достроково, але не раніше ніж через 12 (дванадцять) місяців з моменту початку перебігу строку лізингу. Таке дострокове закінчення строку лізингу є можливим лише за умови, якщо до моменту такого закінчення лізингоодержувач виконав усі свої зобов'язання, передбачені або пов'язані цим контрактом.

Лізингодавець за умовами договору (пункт 12.6) має право в односторонньому порядку розірвати договір, а також на повернення об'єкта лізингу у випадку несплати лізингоодержувачем наступного лізингового платежу у повному обсязі або частково і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 (тридцять) календарних днів.

Відповідно до пункту 8.3.1 Загальних комерційних умов, якщо відповідач прострочить виплату орендного платежу більш ніж 10 робочих днів, позивач має право надіслати лізингоодержувачу першу платіжну вимогу в письмовій формі. Якщо відповідач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту першої вимоги, позивач надсилає в такий же спосіб другу платіжну вимогу, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 днів із зазначенням нагадування, що після завершення строку здійснення оплати, за умови не здійснення оплати, договір підлягає розірванню (пункт 12.6.1 Загальних комерційних умов).

У разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту відповідно до пункту 12 контракту, відмови лізингоодержувача придбати об'єкт лізингу, як передбачено пункт 4.2, лізингоодержувач зобов'язаний повернути об'єкт лізингу впродовж 10 (десяти) робочих днів від дати одержання відповідного запиту.

День, що вважатиметься датою розірвання/відмови від договору визначатиметься позивачем у відповідному повідомленні/вимозі (пункт 12.7 Загальних комерційних умов).

Згідно із пунктом 13.1 Загальних комерційних умов лізингу у випадку відмови лізингоодержувача від повернення об'єкту лізингу або затримки у такому поверненні, лізингодавець має право конфіскувати об'єкт лізингу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач повністю виконав свої зобов'язання за договором - передав, а відповідач прийняв у користування предмет лізингу, що підтверджується копією акту прийому-передачі до договору лізингу №00005917 від 04.10.2012р., підписаним без зауважень представниками сторін, а також продавцем - дилером та засвідченим відбитками печаток обох підприємств та продавця - дилера.

Відповідач в порушення умов договору фінансового лізингу №00005917 від 04.10.2012р., щомісячний лізинговий платіж за березень 2015р. сплатив частково, в сумі 11342грн.55коп. згідно рахунку-фактури №00264382 від 06.03.2015р., належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 16.03.2015р.

Суми лізингових платежів за квітень - серпень 2015р. сплачені не були.

Як вказує позивач у позовній заяві, він у відповідності до пункту 8.3.1 Умов лізингу надіслав відповідачу перше нагадування про несплату від 03.04.2015р. та друге нагадування про несплату від 20.04.2015р., але доказів їх відправки на адресу відповідача до суду позивач не надав. Позивач також стверджує, що направив на адресу відповідача треті нагадування про несплату від 05.05.2015р., від 19.05.2015р., від 03.06.2015р., від 17.06.2015р., від 03.07.2015р. та від 16.07.2015р., проте доказів їх відправки на адресу відповідача до суду позивач не надав.

Відповідно до вимог частини 2 статті 7 Закону України "Про фінансовий лізинг", лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення становить більше 30 днів.

Право наймодавця відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі передбачено також статтею 782 Цивільного кодексу України.

День, що вважатиметься датою припинення/розірвання контракту, визначається наймодавцем у відповідному повідомленні/вимозі. У разі припинення дії контракту/розірвання контракту наймодавець надсилає наймачу письмове повідомлення про припинення дії/розірвання. Таке повідомлення вимога надсилається наймодавцем на адресу за зареєстрованим місцезнаходженням наймача. У випадку неотримання наймачем повідомлення/вимоги через відсутність за адресою/повернення через закінчення строку зберігання, наймач вважається належним чином повідомленим (пункт 12.7 Загальних комерційних умов).

Позивач направив відповідачу лист від 04.08.2015р. (третє нагадування про несплату) та вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу, повідомлення про відмову від договору. Зазначені документи були направлені на адресу відповідача 11.09.2015р. за допомогою служби доставки ТОВ "Експрес Мото Україна".

Листом №343 від 26.10.2015р. (а.с. - 63) ТОВ "Експрес Мото Україна" повідомило позивача, що доставити документи на вдалось, внаслідок того, що за місцезнаходженням (86200, Донецька область, м. Шахтарськ, вул. Терешкової, буд. 147) відповідача знаходиться будинок у нежитловому стані, осіб для вручення не знайдено.

При цьому, як вбачається з спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 11.09.2015р. Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: 49000, АДРЕСА_1.

Положеннями пункту 10.3 Загальних комерційних умов передбачено, що про будь - які зміни свого місця проживання лізингоодержувач зобов'язаний негайно інформувати Порше Лізинг Україна. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач належним чином повідомив позивача про зміну міста свого проживання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що лист від 04.08.2015р. разом з вимогою про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору, був надісланий відповідачу в установленому сторонами порядку.

Таким чином, з урахуванням наведених вище положень пунктів 12.7 та 12.13 Загальних комерційних умов, договір фінансового лізингу вважається розірваним на десятий робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу відповідача, тобто датою припинення договору є 25.09.2015р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу з заявою про вчинення виконавчого напису.

20.11.2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис (а.с.64), яким зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1:

- повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" транспортний засіб марка - Vokswagen, модель - Caddy, шасі НОМЕР_3, 2011 року виробництва, колір білий, державний номер - НОМЕР_4, вартістю 217877грн.28коп., що було передано в користування на умовах фінансового лізингу за договором про фінансовий лізинг №00005917 від 04.10.2015р. виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №1663;

- за невиплачену в період з 16.03.2015р. по 04.08.2015р. заборгованість у розмірі - 37011грн.90коп. - несплачені лізингові платежі, 5185грн.75коп. - штрафні санкції за прострочення сплати будь-яких платежів, а всього - 42197грн.65коп.

03.12.2015р. державним виконавцем Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №1663 від 20.11.2015р. щодо повернення обєкта лізингу. 15.12.2015р. об'єкт лізингу було оголошено в розшук на підставі постанови про розшук майна боржника від 15.12.2015р.

На теперішній час об'єкт лізингу не виявлено та й досі не повернуто позивачу.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом (частина перша статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг").

Згідно зі статтею 16 цього Закону сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Відповідно до статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (стаття 759 Цивільного кодексу України).

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст.193 ГК України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525 Цивільного кодексу України та пункту 7 ст.193 Господарського кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Обов'язок своєчасної сплати лізингових платежів лізингоодержувачем передбачено умовами договору фінансового лізингу, підпунктом 3 частини 2 статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Враховуючи умови договору фінансового лізингу (пункт 6.5 Загальних комерційних умов), строк оплати лізингового платежу за спірний період є таким, що настав.

Доказів сплати лізингових платежів за березень 2015р. - серпень 2015р. у повному обсязі відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу не спростував.

За наведеного, є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 37011грн.90коп.

Згідно частини 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 8.1. Умов лізингу наймач зобов'язаний негайно повідомляти наймодавця про будь-яку передбачувану затримку оплати платежів та інших платежів або прострочення, що вже відбулося. Вищезгадане повідомлення як таке не вважається підставою для продовження строку здійснення платежу.

У випадку прострочення сплати лізингового платежу та/або будь-якого іншого платежу за контрактом, до наймача, відповідно до пункту 8.2 Загальних комерційних умов, застосовуються наступні санкції:

- пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати орендного платежу та/або будь-якого іншого платежу (пункту 8.2.1. Загальних комерційних умов).

За правилами статті 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

В силу дії частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивач нарахував та просить стягнути пеню у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу у сумі 1786грн.39коп. за загальний період з 16.03.2015р. по 18.01.2016р.

При перевірці розрахунку пені, наданого позивачем суд встановив, що пеня, нарахована позивачем не перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ, нарахована вірно та відповідає вимогам чинного законодавства. Враховуючи викладене, стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 1786грн.39коп.

Стосовно посилання відповідача на наявність обставин непереборної сили (проведення на території Луганської та Донецької областей антитерористичної операції) як на підставу для звільнення від відповідальності суд зазначає наступне.

Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII від 02.09.2014р. встановлено, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII від 02.09.2014р. Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Відповідачем відповідний сертифікат надано не було, отже посилання на наявність обставин непереборної сили є безпідставним.

Пеня є заходом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання відповідачем. Обставини, на які посилається відповідач, не звільняють від відповідальності, але можуть бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України суд при винесенні рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

За власною ініціативою суд зменшує розмір штрафних санкцій, а саме - пені з 1786грн.39коп. до 893грн.19коп.

При цьому, у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Пунктом 8.2.2 Загальних комерційних умов передбачено, що у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані Порше Лізинг Україна відповідно до пункту 8.3.1 Загальних комерційних умов: еквівалент 15 доларів США за першу вимогу, еквівалент 20 доларів США за другу вимогу, еквівалент 25 доларів США за третю вимогу.

Вищезазначені штрафні санкції підлягають виплаті Лізингоодержувачем упродовж 10 робочих днів після надіслання відповідної вимоги Порше Лізинг Україна, незважаючи на можливе розірвання Контракту Порше Лізинг Україна.

Позивач на підставі пункту 8.2.2 Загальних комерційних умов заявив до стягнення штраф в розмірі 5185грн.75коп. за вимоги, надіслані на адресу відповідача, а саме: перше нагадування від 03.04.2015р., друге нагадування від 20.04.2015р. та треті нагадування від 05.05.2015р., від 19.05.2015р., від 03.06.2015р., від 17.06.2015р., від 03.07.2015р., від 16.07.2015р. та від 04.08.2015р.

При цьому, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази направлення позивачем на адресу відповідача першого нагадування від 03.04.2015р., другого нагадування від 20.04.2015р. та третіх нагадувань від 05.05.2015р., від 19.05.2015р., від 03.06.2015р., від 17.06.2015р., від 03.07.2015р. та від 16.07.2015р.

Належним чином доведено лише направлення на адресу відповідача нагадування від 04.08.2015р. (лист ТОВ "Експрес Мото Україна" за №343 від 26.10.2015р.). Вказане нагадування позивач визначає як третє нагадування в розумінні пункту 8.2.2 Загальних комерційних умов. Враховуючи те, що матеріали справи не містять належних доказів направлення на адресу відповідача попередніх нагадувань, суд не приймає лист від 04.08.2015р., як третє нагадування в розумінні пункту 8.2.2 Загальних комерційних умов.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення штрафу в розмірі 5185грн.75коп. за вимоги, надіслані на адресу відповідача, задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача три відсотки річних, які нараховані у сумі 687грн.93коп. за загальний період з 16.03.2015р. по 18.01.2016р. та втрати від інфляції у сумі 2831грн.46коп. за загальний період з квітня 2015р. по грудень 2015р.

Перевіривши розрахунок суми 3% річних, суд встановив, що він зроблений вірно та відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 687грн.93коп.

За результатами зробленого судом розрахунку, інфляційні витрати через несплату суми боргу за загальний період з квітня 2015р. по грудень 2015р. становили суму в більшому розмірі, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Разом з тим, суд не наділений правом збільшувати розмір позовних вимог, це виключне право позивача. При цьому, стягнення суми в меншому розмірі є правом позивача. З огляду на викладене, суд задовольняє вимоги позивача про стягнення 2831грн.46коп. інфляційних витрат.

Також позивачем заявлена вимога про стягнення збитків в сумі 133266грн.47коп., які складаються із матеріальних витрат (прямі збитки) у сумі 16200грн.00коп. та упущеної вигоди у сумі 117066грн.47коп.

Згідно наведеного в позовній заяві розрахунку реальні (прямі) збитки складаються з:

- 4200грн.00коп. грошові кошти, сплачені за отримання від товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Тріпл Сі" послуг з оформлення нотаріусом виконавчого напису, направлення виконавчого напису в державну виконавчу службу для відкриття виконавчого провадження та інших дій направлених на пошук та вилучення об'єкту лізингу;

- 12000грн.00коп. з урахуванням податку на додану вартість - витрати пов'язані з оплатою послуг по юридичному консультуванню підготовці процесуальних документів та представництва інтересів позивача в суді.

Відповідно до договору про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Тріпл Сі" (агентство), замовник доручає, а Агентство приймає на себе зобов'язання надати замовнику юридично-консультаційні послуги відповідно до умов договору, а замовник - прийняти і оплатити їх.

Згідно з пунктом 5.3.2 договору агентство здійснює вилучення об'єкту лізингу, але не обмежуючись вчиненням наступних дій: організовує оформлення нотаріусом виконавчого напису на підставі договору лізингу; направляє відповідний виконавчий напис в державну службу для відкриття виконавчого провадження; здійснює пошук майна, у тому числі у рамках виконавчого провадження. Здійснює усі необхідні дії спрямовані на сприяння державним виконавцям в оперативному завернешенні виконавчого провадження вилучення/поверненням замовнику об'єкту лізингу.

На виконання умов цього пункту позивачем надано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 20.11.2015р. та постанову державного виконавця Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві від 03.12.2015р. про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №1663 від 20.11.2015р.

Між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Тріпл Сі" складений акт наданих послуг №550 від 20.11.2015р. на суму 10500грн.00коп. (по фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 вартість послуги складає 3500грн.00коп.).

На підставі рахунку - фактури №550 від 20.01.2015р. позивачем було сплачено 10500грн.00коп., без урахування податку на додану вартість (платіжне доручення №50026290 від 27.11.2015р.).

Наданий до матеріалів справи акт наданих послуг містить загальне формулювання наданих послуг: згідно з п.3.5.2 договору про надання юр-конс. послуг від 21.06.2012р. по клієнту ОСОБА_1

Належні докази, які б підтверджували надання послуг з оформлення нотаріусом виконавчого напису на підставі договору лізингу, направлення відповідного виконавчого напису в державну службу для відкриття виконавчого провадження та здійснення пошуку майна, саме Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Тріпл Сі" в матеріалах справи відсутні. З огляду на викладене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення суми 4200грн.00коп.

Також позивачем до складу збитків віднесені витрати у сумі 12000грн.00коп. (з урахуванням податку на додану вартість), пов'язані з оплатою послуг з юридичного консультування, підготовці процесуальних документів та представництва інтересів позивача в суді.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору про надання юридичних послуг №17/2010 від 09.06.2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма Вернер і партнери" (виконавець) здійснює надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (замовнику) юридичних послуг стосовно питань, пов'язаних з поточною господарською діяльністю замовника. Види, зміст, обсяг, строки та умови надання конкретних послуг погоджуються сторонами в кожному випадку письмово шляхом підписання додаткових угод, які є невід'ємною частиною договору (пункт 1.1 договору №17/2010 від 09.06.2010 року).

15.01.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма Вернер" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (замовник) укладена додаткова угода №47 до договору про надання юридичних послуг №17/2010 від 09.06.2010р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма Вернер" надало позивачу рахунок №140 від 20.01.2016р. на оплату вартості юридичних послуг, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях відповідно до договору на суму 10000грн.00коп., згідно акту №140 до договору від 20.01.2016р.

Зі змісту статей 614, 623 Цивільного кодексу України та статті 226 Господарського кодексу України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина.

Витрати на оплату юридичних та інших послуг не є збитками, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про фінансовий лізинг.

Таким чином, отримання позивачем послуг з вчинення виконавчого напису нотаріуса, підготовки процесуальних документів для відкриття виконавчого провадження, супроводження повернення об'єкту лізингу, послуг по юридичному консультуванню, підготовці процесуальних документів та представництва інтересів позивача в суді не є обов'язковими витратами, які особа має зробити для відновлення свого порушеного права, а вибір представників, які будуть представляти його інтереси, є її правом.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення реальних збитків в розмірі 16200грн.00коп.

Позивач просить стягнути з відповідача упущену вигоду, яка складається з щомісячних лізингових платежів за період з вересня 2015р. по січень 2016р. у сумі 52717грн.40коп. та процентів і комісій за лізинговими платежами в розмірі 64349грн.07коп. за період з лютого 2016р. по вересень 2017р.

Відповідно до Плану відшкодування витрат, який є невід'ємною частиною договору, відповідачем несплачені проценти та комісії за фактичний період користування об'єктом лізингу до повного виконання відповідачем своїх зобов'язань (до строку повного виконання). Також позивач посилається на відсутність можливості передати об'єкт лізингу у повторний лізинг чи продати його.

До складу лізингового платежу, відповідно до пункту 6.1 Загальних комерційних умов, відносяться: відсотки за користування обсягом фінансування; частина від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частині вартості об'єкта лізингу); комісії; покриття витрат, пов'язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим контрактом та інші витрати, передбачені або прямо пов'язані з контрактом.

Відповідно до пункту 12.9 Загальних комерційних умов, у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту відповідно до пункту 12 умов, відмови лізингоодержувача придбати об'єкт лізингу як передбачено пунктом 4.2, а також якщо Порше Лізинг вимагає повернення об'єкта лізингу відповідно до інших умов контракту лізингоодержувач зобов'язаний повернути об'єкти лізингу за власний рахунок у відмінному робочому стані за адресою місцезнаходження Порше Лізинг Україна, якщо інша адреса не вказана Порше Лізинг Україна, впродовж 10 робочих днів від дати одержання відповідного запиту. У цей же строк лізингоодержувач сплачує Порше Лізинг Україна будь-яку різницю між вартістю об'єкта лізингу (тобто суму грошових коштів, що було фактично отримана Порше Лізинг Україна в результаті продажу об'єкта лізингу або, якщо об'єкт лізингу залишився у власності Порше Лізинг Україна, ринковою вартістю об'єкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства) та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, а також іншими платежами, що залишилися несплаченими лізингоодержувачем відповідно контракту. Сторони погодили, що вказана різниця є упущеною вигодою Порше Лізинг Україна та має бути відшкодована лізингодавцю лізингоодержувачем. Зобов'язання щодо оплати такої різниці залишається чинним до моменту його виконання лізингоодержувачем, в тому числі, після закінчення строку лізингу (пункт 12.9 Загальних комерційних умов).

З наведеного вбачається, що відповідач, зобов'язаний сплатити різницю між вартістю об'єкта лізингу та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, а також іншими платежами, що залишилися несплаченими лізингоодержувачем відповідно контракту. При визначенні різниці між вартістю об'єкта лізингу та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, позивач зобов'язаний врахувати грошові кошти, отримані в результаті продажу об'єкта або, якщо об'єкт лізингу залишився у власності позивача - ринкову вартість об'єкта лізингу.

При визначенні розміру упущеної вигоди позивачем не враховані наведені вище положення договору.

Також, позивачем не обґрунтовано та не доведено підстав для нарахування збитків у вигляді упущеної вигоди, не подано доказів на підтвердження реальної можливості щодо отримання доходів від користування транспортним засобом згідно з договором фінансового лізингу. Пред'явлена вимога про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б отримані ним в разі використання транспортного засобу.

Позивачем не доведено, що він міг і повинен був отримати вищезазначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості отримати прибуток станом на дату звернення з позовом до суду. Вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунку можливого прибутку, однак такі розрахунки є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснював протиправні дії.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення збитків (упущеної вигоди) в розмірі 117066грн.47коп.

Судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", Закону України "Про фінансовий лізинг", нормами статей Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми основного боргу за договором фінансового лізингу в розмірі 37011грн.90коп., збитків в розмірі 133266грн.47коп., штрафу в розмірі 5185грн.75коп., пені в розмірі 1786грн.39коп., 3% річних в розмірі 687грн.93коп. та суми інфляційної складової в розмірі 2831грн.46коп. - задовольнити частково.

Зменшити розмір заявленої до стягнення пені з 1786грн.39коп. до 893грн.19коп.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2; місцезнаходження: 49000, АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (ідентифікаційний код: 35571472; місцезнаходження: 02152, м. Київ, просп. П. Тичини, буд. 1В, оф. "В") суму основного боргу за договором фінансового лізингу в розмірі 37011грн.90коп., пеню в розмірі 893грн.19коп., 3% річних в розмірі 687грн.93коп., суму інфляційної складової в розмірі 2831грн.46коп. та витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 634грн.77коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 04.04.2016р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 11.04.2016р.

Суддя Р.Г. Новікова