ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2016 р. Справа № 918/116/16

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Конончук С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства "УКТРАНСГАЗ", від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ"

до Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ"

про стягнення штрафних санкцій в сумі 10 189 892 грн. 61 коп.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 1084 від 28.12.2015р.,

ОСОБА_2, довіреність № 152 від 24.02.2016р.;

від відповідача ОСОБА_3, довіреність № 10-юд від 23.12.2015р.

В судовому засіданні 8 квітня 2016 року, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство "УКТРАНСГАЗ", від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ", звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" штрафних санкцій в сумі 10 189 892 грн. 61 коп., нарахованих у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 20 грудня 2011 року № Р-02-ПР/12.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 18 лютого 2016 року позовну заяву від 18 лютого 2016 року № 504/6-09 прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 918/116/16, розгляд якої призначено на 29 лютого 2016 року.

Ухвалою суду від 29 лютого 2016 року розгляд справи відкладено на 14 березня 2016 року.

14 березня 2016 року від представника відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву від 12 березня 2016 року № 104-106 (а.с. 52-53), в якому останній заперечив проти задоволення вимог позивача з огляду на те, що всупереч умовам спірного договору останній нараховував заявлені до стягнення штрафні санкції та компенсаційні виплати не на фактичну вартість наданих послуг з 20 числа, наступного за звітним, як це передбачено даним правочином, а на суму вартості планового обсягу поставки газу, починаючи за 10 днів до початку місяця, у якому здійснювалося транспортування газу. Відтак, зважаючи на те, що прострочення відповідачем розрахунків за спірною угодою, на думку останнього, було відсутнє, Публічне акціонерне товариство "РІВНЕАЗОТ" зазначило про необґрунтованість вимог позивача. Крім того, відповідач вказав, що сторони шляхом вчинення конклюдентних дій фактично змінили умови договору щодо порядку розрахунків за договором, погодившись, що поставка відбувається не на умовах попередньої оплати. Втім, нового порядку та строків розрахунків сторони не передбачили, а вимоги в порядку статті 530 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позивач відповідачу не надсилав, а тому підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій за не проведення попередньої оплати, на думку останнього, відсутні.

У судовому засіданні 14 березня 2016 року оголошувалася перерва до 28 березня 2016 року.

28 березня 2016 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли письмові заперечення на відзив Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" від 24 березня 2016 року № 292 (а.с. 63-68), в яких позивач зазначив про те, що обовязок по оплаті вартості наданих послуг виник у відповідача, на думку Публічного акціонерного товариства "УКТРАНСГАЗ", саме за 10 днів до початку місяця споживання. Крім того, нарахування заявлених до стягнення з відповідача штрафних санкцій та компенсаційних виплат проводилося на суму, яка відповідає добутку заявлених відповідачем обсягам природного газу та тарифу на транспортування, як це прямо передбачено умовами спірного договору. Відтак, вимоги позивача, на думку останнього, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У судових засіданнях 28 березня 2016 року та 4 квітня 2016 року оголошувалися перерви відповідно до 4 квітня 2016 року та 8 квітня 2016 року.

У судовому засіданні 8 квітня 2016 року представники позивача підтримали вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача у даному судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву від 12 березня 2016 року № 104-106.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій документів поданим учасниками процесу оригіналам цих документів, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "РІВНЕАЗОТ" та Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", правонаступником якої є позивач, був укладений договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № Р-02-ПР/12, за умовами якого, з урахуванням додаткових угод до цього правочину, остання зобов'язалася надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій (ГРС), а відповідач, у свою чергу, вносити плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, що передбачені умовами договору (а.с. 6-10).

Даний договір підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками цих субєктів господарювання.

Відповідно до пункту 1.2 цього договору річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 592 000, 00 тис. куб. м. у тому числі по місяцях: січень 53 000; лютий 50 000; березень 54 000; квітень 51 000; травень 50 000; червень 34 000; липень 37 000; серпень 51 000; вересень 51 000; жовтень 54 000; листопад 53 000; грудень 54 000.

Згідно з пунктом 3.1 даної угоди послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами. У випадку, якщо замовник та/або його споживачі безпосередньо підключені до магістрального трубопроводу газотранспортного підприємства, кількість протранспортованого газотранспортним підприємством газу замовнику та/або його споживачам визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу, установлених на ГРС. Якщо замовник та/або його споживачі отримують газ з мережі газорозподільного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу замовнику та/або його споживачам.

Відповідно до пункту 3.2 вказаного правочину газотранспортне підприємство до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства.

Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг (пункт 3.3 договору).

За змістом пункту 3.4 зазначеної угоди акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Відповідно до пункту 5.3 договору розрахунковий період за договором становить один місяць з 9:00 години першого дня місяця до 9:00 години першого дня наступного місяця.

Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (пункт 5.4 цього правочину).

Пунктом 5.5 договору встановлено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсоткової попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно пунктом 11.1 договору останній набирає чинності з дня його підписання сторонами та укладається на строк до 31 грудня 2012 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше, ніж за місяць до закінчення строку дії цієї угоди жодною із сторін не буде заявлено про припинення її дії або перегляд її умов.

Судом встановлено, що на виконання умов вищезазначеного договору позивач протягом вересня 2015 року-січня 2016 року надав відповідачу передбачені наведеною угодою послуги на загальну суму 111 072 528 грн. 64 коп. (з ПДВ). Даний факт підтверджується підписаними між сторонами актами прийому-передачі наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами: від 30 вересня 2015 року на суму 2 495 532 грн. 79 коп., від 31 жовтня 2015 року на суму 34 447 040 грн. 32 коп., від 30 листопада 2015 року на суму 35 587 446 грн. 05 коп., від 31 грудня 2015 року на суму 36 738 330 грн. 88 коп., від 31 січня 2016 року на суму 36 251 218 грн. 92 коп. Копії зазначених актів наявні у матеріалах даної справи (а.с. 12-16).

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 20 грудня 2011 року № Р-02-ПР/12 також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення контрагентом умов даної угоди.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зі змісту позовної заяви Публічного акціонерного товариства "УКТРАНСГАЗ", від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ", вбачається, що останнє, у звязку з простроченням проведення відповідачем розрахунків за спірним договором, просило суд стягнути з відповідача 8 701 596 грн. 48 коп. пені, нарахованої на суми обрахованих позивачем необхідних авансових платежів за кожен спірний місяць у період з 25 серпня 2015 року по 4 лютого 2016 року.

Крім того, позивач просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" три проценти річних у розмірі 485 761 грн. 00 коп., нараховані на суми обрахованих позивачем необхідних авансових платежів за кожен спірний місяць у період з 25 серпня 2015 року по 4 лютого 2016 року, а також 1 002 535 грн. 13 коп. інфляційних втрат, нарахованих на вищенаведені суми у даний період.

Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту вищезазначених нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що обовязковою умовою для застосування відповідальності за неналежне виконання особою взятих на себе грошових зобов'язань є наявність прострочення боржником виконання такого зобов'язання.

Отже, для стягнення з Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" нарахованих позивачем штрафних санкцій та компенсаційних виплат за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 20 грудня 2011 року № Р-02-ПР/12 необхідною умовою є сплата відповідачем основної заборгованості за даним правочином поза межами порядку та умов проведення розрахунків, встановлених пунктом 5.5 цього договору.

Як було зазначено вище, відповідно до пункту 3.4 спірної угоди акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (пункт 5.4 цього правочину).

За змістом пункту 5.5 договору остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг.

З огляду на вищенаведені положення договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 20 грудня 2011 року № Р-02-ПР/12, а також зважаючи на вищенаведені нормативні приписи чинного законодавства, які регулюють строки виконання грошового зобовязання та момент прострочення такого виконання, суд дійшов висновку про те, що кінцевий строк виконання відповідачем свого грошового зобовязання по оплаті вартості послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, наданих по акту від 30 вересня 2015 року на суму 2 495 532 грн. 79 коп., спливає 20 жовтня 2015 року, як це передбачено умовами спірного договору, по акту від 31 жовтня 2015 року на суму 34 447 040 грн. 32 коп. 20 листопада 2015 року, по акту від 30 листопада 2015 року на суму 35 587 446 грн. 05 коп. 20 грудня 2015 року, по акту від 31 грудня 2015 року на суму 36 738 330 грн. 88 коп. 20 січня 2016 року, по акту від 31 січня 2016 року на суму 36 251 218 грн. 92 коп. 20 лютого 2016 року.

У той же час судом встановлено, що сума вартості послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, наданих відповідачеві по акту від 30 вересня 2015 року на суму 2 495 532 грн. 79 коп., була сплачена останнім 5 жовтня 2015 року; вартість послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами по акту від 31 жовтня 2015 року на суму 34 447 040 грн. 32 коп. 30 жовтня 2015 року; вартість послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами по акту від 30 листопада 2015 року на суму 35 587 446 грн. 05 коп. 14 грудня 2015 року; вартість послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами по акту від 31 грудня 2015 року на суму 36 738 330 грн. 88 коп. 15 січня 2016 року; вартість послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами по акту від 31 січня 2016 року на суму 36 251 218 грн. 92 коп. 10 лютого 2016 року. Вказаний факт підтверджується наявними у матеріалах даної справи копіями відповідних платіжних доручень (а.с. 85-95), а також вбачається з наданого самим позивачем розрахунку до його позовної заяви (а.с. 11).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не було допущено прострочення виконання взятих на себе грошових зобовязань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 20 грудня 2011 року № Р-02-ПР/12 по оплаті вартості послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, наданих позивачем у період з вересня 2015 року по січень 2016 року. Відтак, правові підстави для стягнення з Публічного акціонерного товариства "РІВНЕАЗОТ" нарахованих позивачем штрафних санкцій та компенсаційних виплат за прострочення виконання грошових зобовязань відповідача у даний період відсутні.

За таких обставин позов Публічного акціонерного товариства "УКТРАНСГАЗ", від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ", у вищенаведеній частині визнається судом необґрунтованим.

Слід також зазначити, що позивач також нараховував заявлені до стягнення з відповідача штрафні санкції та компенсаційні виплати за несвоєчасну оплату вартості послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, наданих у лютому 2016 року.

Проте, як вже було зазначено вище, за змістом пункту 5.5 договору остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг. Отже, кінцевий строк виконання відповідачем свого грошового зобовязання по оплаті вартості послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, наданих останньому в лютому 2016 року, спливає 20 березня 2016 року.

У той же час з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до господарського суду Рівненської області з даним позовом у лютому 2016 року, що підтверджується відбитком календарного штемпеля, проставленим відповідальним працівником відділення поштового звязку на конверті, в якому дана позовна заява надійшла до суду (а.с. 38).

Вказана позовна заява згідно вхідного штампу господарського суду Рівненської області, який міститься на першій сторінці цієї позовної заяви (а.с. 2), надійшла до суду 18 лютого 2016 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що строк виконання відповідачем свого обовязку по оплаті вартості послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, наданих у лютому 2016 року (тобто 20 березня 2016 року), на момент звернення позивача до суду з даним позовом не настав. Суд також звертає увагу на відсутність у матеріалах справи належним чином засвідченої копії відповідного акта прийому-передачі наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за лютий 2016 року.

Відтак, враховуючи, зокрема, відсутність у матеріалах даної справи будь-яких заяв позивача про збільшення розміру позовних вимог чи зміну підстав позову, вказані вимоги не підлягають задоволенню у звязку з їх передчасністю.

Водночас посилання Публічного акціонерного товариства "УКТРАНСГАЗ", від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ", на те, що, не зважаючи на відсутність проведеної відповідачем попередньої оплати, строк виконання Публічним акціонерним товариством "РІВНЕАЗОТ" його грошового обовязку по сплаті вартості наданих послуг по кожному спірному місяцю виник у відповідача за 10 днів до початку відповідного місяця споживання, визнаються судом необґрунтованими з огляду на таке.

За частинами 1 та 2 статті 538 ЦК України виконання свого обов'язку однією зі сторін, яке відповідно до договору обумовлено виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання; при зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини третьої статті 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Положення статті 538 Цивільного кодексу України регулюють будь-які зобов'язальні правовідносини, які відповідають наведеним у ній ознакам.

Слід зазначити, що здійснення попередньої оплати є не окремим зобов'язанням сторони договору, а строком здійснення платежу.

Крім того, попередня оплата за своїм змістом може бути здійснена лише до початку виконання свого зустрічного зобов'язання іншою стороною; виконання зобов'язання стороною, яка не скористалася правом, наданим їй частиною третьої статті 538 Цивільного кодексу України не спричиняє фактичної зміни умов договору, в тому числі щодо порядку розрахунків, оскільки кредитор використовує своє право у зустрічному зобов'язанні.

Однак в такому разі підлягають застосуванню положення частини четвертої наведеної вище статті, за якими якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією стороною, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Визначення обсягу фактичного виконаного зобов'язання однією зі сторін та, відповідно, змісту зобов'язання іншої сторони, строки здійснення платежів у такому випадку визначаються згідно з умовами укладеного сторонами договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 29 березня 2016 року у справі № 918/787/15.

У той же час, як було зазначено вище, строки здійснення вищенаведених платежів, зокрема, дата здійснення остаточного розрахунку за надані у звітному місяці послуги, проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг, як це прямо передбачено пунктом 5.5 спірного правочину. Вказаний факт також свідчить про необґрунтованість вимог позивача.

Слід також зазначити, що нарахування заявлених до стягнення з відповідача штрафних санкцій та компенсаційних виплат проводилося на суму, яка відповідає добутку заявлених відповідачем обсягам природного газу та тарифу на транспортування, також є необґрунтованим і не відповідає умовам спірного договору, оскільки за змістом пункту 5.5 цієї угоди вказана сума безпосередньо встановлюється не газотранспортним підприємством, а самостійно визначається замовником і не є фіксованою.

У відповідності до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (стаття 43 ГПК України).

Зважаючи на все вищевикладене, а також враховуючи необґрунтованість вимог Публічного акціонерного товариства "УКТРАНСГАЗ", від імені якого діє філія "Управління магістральних газопроводів "ЛЬВІВТРАНСГАЗ", суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного позову, у звязку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Судові витрати згідно статті 49 ГПК України залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 10.04.2016 р.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (49053, м. Львів, вул. І. Рубчака, 3);

3 - відповідачу рекомендованим (33017, м. Рівне-17).