РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2016Справа №910/4358/16

За позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва»

До Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Про стягнення 64 885,62 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Микитин С.С. (дов. № 6 від 05.01.2016)

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 13.04.2016, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.03.2016 Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Святошинського району м. Києва " (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 20 від 22.02.2016 про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) заборгованості в розмірі 64 885,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч умовам укладеного між позивачем та відповідачем договору оренди нежитлового приміщення № 170 від 27.11.2009, відповідач належним чином не виконав зобов'язання зі сплати орендної плати та відшкодування витрат балансоутримувача за період з березня 2015 по лютий 2016 року, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 64 885,62 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/4358/16, розгляд справи призначено на 30.03.2016.

В судове засідання, призначення на 30.03.2016, з'явився представник позивача та надав документи на виконання вимог ухвали суду та заявив клопотання про зменшення позовних вимог , у зв'язку із частковою сплатою боргу відповідачем.

В судове засідання, призначене на 30.03.2016, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення за номером 01 2, згідно якого 23.03.2016 представник відповідача отримав поштове відправлення Господарського суду м. Києва з ухвалою про порушення провадження у справі.

30.03.2016 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 13.04.2016.

В судове засідання, призначене на 13.04.2016, представник позивача з'явився та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 13.04.2016, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення за номером 01 3, згідно якого 04.04.2016 представник відповідача отримав поштове відправлення Господарського суду м. Києва з ухвалою про порушення провадження у справі.

Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах справи). У відповідності з положеннями п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" від 18.09.1997 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб -учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2009 між Комунальним підприємством «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва, як орендодавцем, та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, як орендарем (далі - відповідач) укладений договір оренди нежитлового приміщення № 170 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.2 якого орендодавець на підставі розпорядження голови Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації № 1103 від 02.10.2009 та ордеру № 170 від 27.11.2009 зобов'язався передати, а орендар - прийняти в строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Верховинна, 80а, загальною площею 103,1 кв.м., під надання побутових послуг: ремонт електротоварів.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 3 ст. 285 ГК України встановлено, що орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно з п.п. 3.1-3.3 договору, орендна плата розраховується відповідно до методики та базових орендних ставок, затверджених рішенням Святошинської районної у м. Києві ради № 41 від 31.10.2006 і складає 3 866,25 грн. за перший місяць оренди відповідно до розрахунку орендної плати (згідно з додатком № 3 до договору). Податок на додану вартість сплачується орендарем окремо від орендної плати у розмірах та порядку, визначеному чинним законодавством. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції. Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно, не пізніше 20 числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції на рахунок орендодавця.

Відповідно до п. 3.6 договору, крім орендної плати орендар відшкодовує орендодавцю: амортизаційні відрахування за орендоване майно; плату за землю; експлуатаційні витрати.

Строк дії договору - з 27.11.2009 до 27.10.2012 (п. 9.1 договору).

На виконання умов договору орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Верховинна, 80а , загальною площею 103,1 кв.м., що підтверджується актом приймання-передачі нежитлового приміщення від 27.11.2009.

Додатковою угодою від 27.02.2015 Комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» замінено на Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (далі - позивач), на підставі рішення Київської міської ради № 270/270 від 09.10.2014 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», яким створено Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» та розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації № 58 від 06.02.2015 «Про передачу та закріплення житлового і нежитлового фонду за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» новоствореному підприємству житлового та нежитлового фонду, що раніше знаходилось на балансі комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва».

Цією ж угодою сторони погодили продовжити строк дії договору до 30.04.2015.

Угодою №1 до договору від 27.02.2015 сторони погодили розмір відшкодування плати за землю, а також розмір експлуатаційних витрат балансоутримувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи підтверджується факт передачі позивачем в оренду та користування відповідачем спірним нежитловим приміщенням у період з березня 2015 по лютий 2016 року. За цей період позивачем нараховано до сплати орендну плату та інші, передбачені умовами договору, платежі.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відтак, на підставі положень діючого законодавства та умов договору, на відповідача покладений обов'язок зі сплати орендної плати та відшкодування витрат балансоутримувача.

Матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача з орендної плати, відшкодування плати за землю та експлуатаційних витрат у розмірі 45 230,81 грн. за період з березня 2015 по лютий 2016 року

Доказів погашення відповідачем заборгованості сторонами не надано.

Відповідно до положень ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 45 230,81 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

На підставі положень ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (03134, м. Київ, вул. Симиренка, 17; ідентифікаційний код 39607507) 45 230 грн. 81 коп. заборгованості та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн.

3. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 15.04.2016

Суддя М.О. Лиськов