ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.04.2016 Справа № 905/629/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
доПублічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»
простягнення 71560,00 грн. штрафу за неправильне зазначення маси вантажу
за участю представників:

від позивача:ОСОБА_1-представник за довіреністю;
від відповідача:не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» про стягнення суми штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у розмірі 71560,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем здійснено перевезення вантажу (кокс доменний ) у вагонах №53168936 та №61016317 за накладною №53536991. На проміжній станції залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено розбіжності між фактичною масою вантажу у вагонах №53168936 та №61016317 та відомостями, зазначеними у накладній, про що складено комерційний акт РА №001917/25 від 13.08.2015, у звязку з чим позивачем нарахований штраф за неправильне зазначення у накладній маси вантажу у розмірі 71560,00 грн., який він просить стягнути з відповідача.

На підтвердження вищезазначених обставин позивач до матеріалів справи надав належним чином засвідчені копії: накладних №53536991 та №461372124; комерційного акту РА №001917/25 від 13.07.2015; актів загальної форми №1008 від 12.08.2015 та №1023 від 3.08.2015; технічного паспорту.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.02.2016 порушено провадження та призначено справу до розгляду на 17.03.2016. У звязку з необхідністю забезпечення відповідачу доступу до правосуддя розгляд справи неодноразово відкладався.

12.04.2016 представник позивача у судове засідання з'явився, та надав письмові пояснення, в яких зазначив, що у позовній заяві зроблено описку, а саме замість провізної плати 5532,00грн. у вагонах № 53168936 та №53536991 помилково зазначена сума провізної плати у розмірі 7156,00грн. Отже, позивач просить замість суми штрафу у розмірі 71560,00 вважати вірною суму штрафу, що підлягає стягненню з відповідача за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 55320,00грн.

Відповідач явку своїх представників не забезпечив, вимог суду не виконав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи. Разом з тим, 16.03.2016 через канцелярію суду, подав клопотання про зменшення штрафних санкцій до розміру однієї провізної плати. Заявлене клопотання відповідач обгрунтовує, тим що останній знаходиться в зоні бойових дій та проведення антитерористичної операції і здійснює свою діяльність при форс-мажорних обставинах, у звязку з тим, господарська діяльність підприємства порушена. Ці обставини унеможливили нормальне функціонування транспортної служби підприємства та усього персоналу залізничного цеху.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального Кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. З урахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду обох сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав. З врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті, згідно ст.75 Господарського процесуального Кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши його пояснення, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

12.08.2015 зі станції Авдіївка Донецької залізниці Публічне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажовідправник) на адресу вантажоотримувача - Публічного акціонерного товариства "Маріупольський меткомбінат ім.Ілліча" на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці у вагонах №53168936 та №61016317 за залізничною накладною №53536991 відвантажено вантаж: кокс доменний.

При оформленні зазначеної залізничної накладної відповідачем зазначено масу вантажу у вагонах №53168936: нетто- 44500 кг, тара 23700 кг та №61016317: нетто-45100кг, тара- 23600кг. Завантаження вагонів здійснювалось засобами вантажовідправника. В накладній також зазначено, що масу визначено на 150-тонних вагонних вагах.

На проміжній станції Чаплине- вузол Придніпровської залізниці складено акти загальної форми №1008 від 12.08.2015 та №1023 від 13.08.2015, зі змісту останніх вбачається, що вагони №53168936 та №61016317 відчеплені та направлені по накладній №46137212 на контрольне перезважування.

Під час перезважування у вагонах №53168936 та №61016317 виявлено невідповідність маси вантажу, вказаної у перевізних документах, показанням ваг, фактично у вагоні №53168936 виявилось: брутто- 62000 кг, тара- 23700 кг, нетто- 38300кг, що менше ваги, зазначеної у документі на 6200кг, а у вагоні №61016317 виявилось: брутто- 61000 кг, тара- 23600 кг, нетто- 37400кг, що менше ваги, зазначеної у документі на 7700кг.

На проміжній станції Чаплине - вузол Придніпровської залізниці складений комерційний акт РА №001917/25 від 13.08.2015, відповідно до якого проведено комісійне переважування вагонів №53168936 та №61016317 на вагах залізниці та встановлено наступне: вагон №53168936 за документом вага нетто- 44500 кг, тара- 23700 кг, фактично при переважуванні брутто- 62000 кг, тара- 23700 кг, нетто- 38300 кг, що менше ваги, зазначеної у документі на 6200 кг; вагон №61016317 за документом вага нетто- 45100 кг, тара- 23600 кг, фактично при переважуванні брутто- 61000 кг, тара- 23600 кг, нетто- 37400кг, що менше ваги, зазначеної у документі на 7700 кг. Завантаження вантажу шапкою, висота шапки 20-30см, маркування вантажу вапном, маркування не порушено. Без виїмок та заглиблень. Двері люку зачинені. Течія у вантажу відсутня.

Відповідно до технічного паспорту на вагонні тензометричні ваги № РС-150Ц13В станції Чаплине- вузол Придніпровської залізниці, інтервал перевірки ваг - 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками ЗВВТ - 3 місяці. Остання перевірка ваг проведена 17.06.2015, про що свідчить відповідний запис у технічному паспорті ваг.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Згідно з п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Комерційний акт підписаний належними особами, зокрема: з боку залізниці - начальником станції Чаплино- Придніпровської залізниці ОСОБА_2

Згідно зі ст. 32 Статуту залізниць України у разі виявлення завантаження вагонів (контейнерів) понад їх вантажопідйомність організація, яка проводила навантаження (відправник, залізниця, порт), зобовязана вивантажити надлишок.

Згідно з п. 12 Правил складання актів, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі Є комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено. Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

Згідно з п.7 Правил складання актів недостача або надлишок вантажу відвантаженого одним відправником на адресу одного одержувача, який перевозиться навалом, насипом чи наливом з перевалкою чи перевантаженням у дорозі і прибув у непошкоджених вагонах без ознак недостачі визначається за результатами перевірки усієї партії одночасно виданого вантажу і оформляється одним комерційним актом.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом ст. 307 Господарського кодексу України, ст.909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

У разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст.920 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Аналогічне положення закріплено в п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000.

Згідно з ч.1 ст.118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, суду не надав.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізному документі, фактичній масі вагону, відповідачем суду також не надано.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній; залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Отже залізниця вправі перевіряти дані, зазначені відправником в залізничній накладній, але не зобов'язана перевіряти масу усіх вантажів, які вона приймає до перевезення.

Маса вантажу, завантаженого на станції відправлення у вагоні №53168936, менша за масу, зазначену у накладній на 6200 кг, а у вагоні №61016317, менша за масу, зазначену у накладній на 7700кг.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у завантаженні вантажу у вагони, а також у невідповідності відомостей, зазначених у перевізному документі, фактичній масі вантажу у вагоні, відповідачем суду не надано.

Оскільки саме відповідач, як відправник, визначив масу вантажу, заповнив і підписав накладну, яка є основним перевізним документом, надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно зі ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то позов підлягає задоволенню за рахунок відправника відповідача у справі.

Провізна плата за перевезення вантажу у вагонах №53168936 та №61016317 за накладною №53536991, з урахуванням письмових пояснень позивача від 12.04.2016, складає по 5532,00грн.

Позивачем, за неправильно зазначену у залізничній накладній №53536991 масу вантажу у вагонах №53168936 та №61016317, з урахуванням письмових пояснень позивача від 12.04.2016, нарахований штраф відповідачу в розмірі 55320,00грн.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% маси, вказаної у провізних документах. Отже, норма недостачі для кокса доменного у вагоні №53168936 становить 445 кг, виявлена недостача 6200кг; у вагоні №61016317 становить 451 кг, виявлена недостача- 7700кг.

Судом перевірено наданий позивачем у письмових поясненнях розрахунок штрафу, у звязку з чим суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок здійснено арифметично вірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

За таких обставин, сума штрафу, що підлягає стягненню з відповідача складає 55320,00грн.

Відповідачем 16.03.2016 заявлене клопотання на підставі ст.83 Господарського процесуального кодексу України про зменшення суми стягуваних штрафних санкцій у розмрі однієї провізної плати.

Заявлене клопотання відповідач обгрунтовує, тим що останній знаходиться в зоні бойових дій та проведення антитерористичної операції і здійснює свою діяльність при форс-мажорних обставинах, у звязку з тим, господарська діяльність підприємства порушена. Ці обставини унеможливили нормальне функціонування транспортної служби підприємства та усього персоналу залізничного цеху. Також, відповідач зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту заподіяння збитків позивачу або інших негативних наслідків, повязаних з безпекою руху. Окрім того, відповідачем здійснено повністю взаєморозрахунки з позивачем за перевезення вантажу.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Як встановлено судом, фактична маса вантажу у вагонах №53168936 та №61016317 є меншою, ніж маса, зазначена у накладній, мало місце недовантаження, а отже підвищеного навантаження на рухомий склад не було. З огляду на те, що допущене відповідачем порушення не спричинило збитків для залізниці та інших учасників господарських відносин, навантаження у вагоні не перевищувало його вантажопідйомність, а також враховуючи, що відповідач знаходиться в зоні бойових дій та проведення антитерористичної операції порушило ведення його господарської діяльності.

Тому, господарський суд вважає за можливе, користуючись правом наданим п. 3 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, зменшити розмір штрафу до 3-х провізних плат, а саме до 16596,00грн. із розрахунку: 5532,00грн. (тариф) х 3.

За таких обставин, клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до однієї провізної плати підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З вищезазначеного суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви частково.

У звязку із задоволенням позову частково, судовий збір відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам. Як розяснено п.4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька обл., м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд.1, ) на корить Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ; адреса регіональної філії: 49602, м.Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, буд.108, ) суму штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 16596 (шістнадцять тисяч пятсот девяносто шість)грн. 00коп. та судовий збір у розмірі 1065(одна тисяча шістдесят пять)грн. 27 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складення повного рішення 14.04.2016.

Суддя Д.М. Огороднік