ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2016 р. Справа № 922/2560/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників сторін:

прокурора Горгуль Н.В. на підставі службового посвідчення №036152 від 29.10.2015р.;

1- го відповідача - не зявився;

2-го відповідача ОСОБА_1 на підставі довіреності №4 від 25.12.2015р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області, м. Харків (вх. №369 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 21.01.2016р. у справі №922/2560/15

за позовом: Заступника прокурора Київського району м. Харкова, м. Харків,

до 1-го відповідача: Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Легенда, м. Харків,

до 2-го відповідача: Харківської міської ради, м. Харків,

про скасування рішення, визнання недійсним державного акту та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

21.04.2015р. Заступник прокурора Київського району міста Харкова звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Харківської міської ради та Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Легенда, просив суд:

- визнати незаконним та скасувати пункт 60.3 додатку 1 до рішення 29 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 24 грудня 2008 року № 350/08;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 492652, зареєстрований в управлінні Державного земельного агентства у місті Харкові;

- зобов'язати ОК "ЖБК "Легенда" передати, а Харківську міську раду прийняти земельну ділянку площею 1,2712га кадастровий номер :13:009:0028, про що скласти акт прийому передачі.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.05.2015р. у справі №922/2560/15, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.07.2015р. відмовлено в задоволенні позову Заступника прокурора Київського району м. Харкова до Харківської міської ради та ОК ЖБК Легенда про зобовязання вчинити певні дії.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.10.2015р. постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.07.2015р. та рішення господарського суду Харківської області від 27.05.2015 у справі № 922/2560/15 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Рішенням господарського суду Харківської області від 21.01.2016р. у справі №922/2560/15 (суддя Яризько В.О.) відмовлено у задоволенні позовних вимог Заступника прокурора Київського району м. Харкова до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Легенда, Харківської міської ради про скасування рішення, визнання недійсним акту та зобовязання вчинити певні дії.

Рішення суду мотивоване тим, що ОК Житлово-будівельний кооператив Легенда створено з порушенням вимог статей 133, 137 Житлового кодексу УРСР, пунктів 5, 45, 74 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою ОСОБА_1 Міністрів Української РСР від 30.04.1985р. №186, які є спеціальними нормами при створенні житлово-будівельного кооперативу. Місцевий господарський суд дійшов висновку, що ОК Житлово-будівельний кооператив Легенда не є житлово-будівельним кооперативом, оскільки його фактична мета створення та порядок організації та діяльності не відповідає вимогам, які встановлені щодо житлово-будівельного кооперативу. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що в порушення приписів статті 137 ЖК УРСР та пункту 4 Примірного статуту рішення про створення ОК Житлово-будівельний кооператив Легенда та список членів кооперативу не затверджені Виконавчим комітетом Харківської міської ради; 2-м відповідачем не доведено, що члени кооперативу, на момент прийняття оскаржуваного рішення перебували на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов; у статуті 2-го відповідача не визначено кількості квартир у житловому будинку, які заплановано до будівництва кооперативом, що, відповідно, не відповідає меті кооперативу. Також, місцевий господарський суд з посиланням на статті 253,257,261,267 Цивільного кодексу України зазначив про сплив позовної давності щодо оскарження рішення Харківської міської ради від 24.12.2008р., про застосування якої було подано клопотання ОК ЖБК Житлово-будівельний кооператив Легенда та Харківською міською радою, та про відсутність доказів поважності його пропуску.

Заступник прокурора Харківської області з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 21.01.2016р. у справі №922/2560/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги прокурора у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що присутність на пленарному засіданні сесії Харківської міської ради 24.12.2008р. прокурора м. Харкова не є початком перебігу строку позовної давності та не свідчить про обізнаність щодо існуючих порушень; дослідження документів та матеріалів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення, у тому числі статуту, реєстраційної справи кооперативу, інформації щодо його засновників тощо, на зазначеному засіданні не здійснювалось; крім того, дані, які свідчать про порушення порядку передачі земельної ділянки ОК ЖБК Легенда , виявлені лише у травні 2015році під час ознайомлення прокуратурою міста Харкова з правовстановлюючими документами ОК ЖБК Легенда .

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.02.2016р. у справі №922/2560/15 прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд скарги призначено на 29.02.2016р.

26.02.2016р. першим відповідачем ОК ЖБК Легенда подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№2262) та відзив на апеляційну скаргу (вх.№2263), в якому заперечує проти вимог апеляційної скарги Заступника прокурора Харківської області, вважає рішення господарського суду Харківської області від 21.01.2016р. у справі №922/2560/15 цілком обґрунтованим та законним та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

26.02.2016р. першим відповідачем ОК ЖБК Легенда подано до апеляційного господарського суду клопотання (вх.№2264) про повернення апеляційної скарги без розгляду у звязку з тим, що апелянтом не додано до апеляційної скарги доказів сплати судового збору.

29.02.2016р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду платіжне доручення №179 від 24.02.2016р. про сплату судового збору за подання апеляційної скарги (вх.№2287).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.02.2016р. у справі №922/2560/15 відкладено розгляд справи на 04.04.2016р.

04.04.2016р. першим відповідачем ОК ЖБК Легенда подано до апеляційного господарського суду додаткові заперечення на апеляційну скаргу (вх.№3558).

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 04.04.2016р. прокурор оголосила доводи апеляційної скарги, просить її задовольнити.

Представник 1-го відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 21.01.2016р. - без змін.

Враховуючи, що наявних матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, що сторони у справі належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Згідно зі статтею 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, у зв'язку з чим захист інтересів держави у сфері земельних правовідносин є одним із пріоритетних напрямів представницької діяльності прокурорів.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі ,в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що прокуратурою Київського району м. Харкова було проведено перевірку правомірності передачі у приватну власність земельних ділянок Харківською міською радою ,за результатами якої встановлено, що пунктом 60.3 додатку 1 до рішення сесії Харківської міської ради 5 скликання Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування від 24.12.2008р. №350/08 Обслуговуючому кооперативу "Житлово-будівельному кооперативу "Легенда" надано у власність земельну ділянку, за рахунок земель житлової та громадської забудови. загальною площею 1,2712га в межах договору оренди землі від 19.10.2007р. №146 для будівництва та подальшої експлуатації житлової забудови по вул. Героїв Праці (в районі зони зупинки трамваю "Зона відпочинку"), зі строком виконання до 31.12.2011р. (т.1 а.с.158-159)

На підставі вказаного рішення Харківської міської ради, Управлінням Державного земельного агентства у місті Харкові (на той час - Управління Держкомзему у м. Харкові) видано Обслуговуючому кооперативу "Житлово-будівельному кооперативу "Легенда" державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,2712га з кадастровим номером :13:009:0028 серії ЯЕ №492652, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею (т.1 а.с.114).

Як зазначає прокурор, Обслуговуючий кооператив "ЖБК "Легенда" створено всупереч вимогам Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу; фактично Обслуговуючий кооператив "ЖБК "Легенда" є не житлово-будівельним, а обслуговуючим кооперативом; під час прийняття рішення 29 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об'єктів містобудування" від 24.12.2008р. №350/08 Харківська міська рада мала зясувати правовий статус, мету та підстави створення цього кооперативу відповідно до Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту, отже, вказане рішення є незаконним та має бути скасовано в частині надання Обслуговуючому кооперативу "ЖБК "Легенда" земельної ділянки; враховуючи, що дане рішення стало підставою для подальшого оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 492652, то відповідний державний акт не відповідає вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2015р. Харківською міською радою було подано до місцевого господарського суду відзив на позовну заяву, у якій вона просить застосувати позовну давність до спірних правовідносин з підстав обізнаності прокурора, починаючи з 24.12.2008р. про наявність оскаржуваного рішення міської ради та не вчинення ним жодних заходів прокурорського нагляду, та зазначає, що у разі коли згідно з законом позивачем у справі виступає прокурор позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатися відповідний прокурор (т.1 а.с.147-154).

Відзивом від 27.05.2015р. ОК ЖБК Легенда також заперечив проти позову прокурора та зазначив про застосування позовної давності до спірних правовідносин (т.1 а.с.174-182).

Рішенням господарського суду Харківської області від 21.01.2016р. відмовлено в задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском прокурором позовної давності, про застосування наслідків якої заявлено відповідачами у справі.

Судова колегія вважає правомірними такі висновки місцевого господарського суду, зважаючи на наступне.

Відповідно до Статуту Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Легенда, який затверджено рішенням загальних зборів засновників, оформлених протоколом №1 від 08.12.2008р., та 09.12.2008р. державним реєстратором Харківської міської ради проведено державну реєстрацію юридичної особи, номер запису 0042874 (т.1 а.с.24-37) (далі - Статут), ОК ЖБК Легенда є кооперативом обслуговуючого типу, який засновано відповідно до Конституції України, Цивільного кодексу України, Житлового кодексу УРСР, на підставі Закону України Про кооперацію.

В організаційно правовій формі - обслуговуючого кооперативу, за напрямком діяльності є житлово-будівельним кооперативом та створений його засновниками на добровільних засадах (пункти 1.1, 1.5 Статуту).

Метою діяльності кооперативу є забезпечення житлом членів кооперативу та членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного жилого будинку (будинків) та нежитлових приміщень (вбудованих або прибудованих) у житловому будинку (будинках), одно- чи багатоквартирних жилих будинків садибного типу, або багатоквартирного жилого будинку (будинків) з надвірними будівлями (господарськими будівлями та спорудами) створення та розвиток інфраструктури, необхідної для зростання добробуту членів кооперативу та задоволення потреб у товарах і послугах за власні кошти кооперативу, або із залученням банківських кредитів, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком (будинками) (пункт 3.1 Статуту).

Засновниками кооперативу є громадяни України: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Статтею 12 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою.

Положеннями частини 1 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до статті 41 Земельного кодексу України житлово-будівельним (житловим) та гаражно-будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового і гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації.

Отже, наведеною нормою передбачено можливість безоплатної передачі земельних ділянок у власність юридичної особи для здійснення житлового будівництва за умови, що така особа створена як житлово-будівельний кооператив, а тому при вирішенні питання щодо безоплатного надання земельної ділянки в порядку, визначеному наведеною нормою, слід враховувати саме мету створення кооперативу, яка має відповідати встановленим вимогам до порядку створення такого кооперативу.

Відповідно до статі 133 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, вправі вступити до житлово - будівельного кооперативу (ЖБК) і одержати в ньому квартиру.

Згідно з приписами статі 135 Житлового кодексу Української РСР до членів житлово - будівельного кооперативу приймаються громадяни, які постійно проживають у даному населеному пункті, які потребують поліпшення житлових умов.

Статтею 137 Житлового кодексу Української РСР передбачено , що житлово - будівельні кооперативи організовуються при виконавчих комітетах місцевих ОСОБА_1 народних депутатів, при підприємствах, установах і організаціях. Порядок організації та діяльності житлово - будівельних кооперативів установлюється цим Кодексом , Примірним статутом та іншими актами законодавства.

Відповідно до частини 6 статті 137 Житлового кодексу Української РСР та абзацу 2 пункту 4 Примірного статуту рішення зборів про організацію кооперативу, список громадян, які вступають до кооперативу ,і членів їх сімей, що виявили бажання оселитися в будинку кооперативу , затверджуються виконавчим комітетом місцевої ОСОБА_1 народних депутатів.

За змістом пункту 3 Примірного статуту число громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, повинно відповідати кількості квартир у жилому будинку (будинках) кооперативу, запланованому до будівництва. При будівництві одно- і двоквартирних жилих будинків садибного типу число громадян, необхідне для організації кооперативу, визначається виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ОСОБА_1 народних депутатів, але не може бути менше 5 чоловік.

У розумінні приписів наведених норм, при вирішенні радою питання про надання житлово-будівельним (житловим) кооперативам безоплатно земельної ділянки має враховуватися мета створення такого кооперативу, порядок його організації відповідно до Житлового кодексу Української РСР і Примірного статуту.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 17.06.2014р. у справі №21-195а14.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що передаючи земельну ділянку у власність ОК Житлово-будівельний кооператив Легенда, Харківська міська рада мала врахувати мету створення такого кооперативу, порядок його організації та діяльності відповідно до вимог Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту.

З'ясування саме цих обставин при наданні земельної ділянки ОК "ЖБК Легенда як спеціальному суб'єкту, передбаченому статтею 41 Земельного Кодексу України, зобов'язує раду з'ясовувати правовий статус, мету та підстави його створення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи не містять доказів створення ОК "ЖБК Легенда у відповідності до вищезазначених норм.

Крім того, всупереч нормам статті 137 Житлового кодексу УРСР та абзацу 2 пункту 4 Примірного статуту рішення про створення ОК "ЖБК " Легенда" та список членів кооперативу не затверджено виконавчим комітетом Харківської міської ради.

Відповідно до Статуту, ОК "ЖБК " Легенда" не створений при виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів, при підприємстві, установі чи організації, що суперечить вимогам статті 137 Житлового кодексу УРСР.

Колегія суддів також зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що на момент створення кооперативу, його члени потребували поліпшення житлових умов, що суперечить вимогам статті 135 Житлового кодексу УРСР.

Також, колегія суддів зазначає, що вимога щодо необхідності поліпшення житлових умов повинна бути передбачена у матеріалах реєстраційної справи та статутних документах.

Однак матеріали справи свідчать про те, що всупереч пункту 5 Примірного статуту, з урахуванням того, що число членів кооперативу не визначено виконавчим комітетом Харківської міської ради, число його членів не повинно бути менше пяти. Проте, відповідно до переліку членів кооперативу число його членів три особи.

Проте, матеріали справи свідчать, що ОК "ЖБК "Легенда" створено всупереч приписам статей 133, 135, 137 Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту ЖБК, які по відношенню до Законів України "Про кооперацію" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" є спеціальними нормативно-правовими актами та підлягають застосуванню до правовідносин сторін у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, про недотримання Харківською міською радою при прийнятті оскаржуваного рішення вимог статті 41 Земельного кодексу України, Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту та обґрунтованості вимог прокурора.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2015р. Харківською міською радою у відзиві на позовну заяву та ОК "ЖБК "Легенда" у відзиві на позовну заяву від 27.05.2015р. викладені заяви про застосування позовної давності з підстав обізнаності прокурора, починаючи з 24.12.2008р. про наявність оскаржуваного рішення міської ради та не вчинення ним жодних заходів прокурорського нагляду, та зазначено, що у разі коли згідно з законом позивачем у справі виступає прокурор позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатися відповідний прокурор (т.1 а.с.147-154, а.с.174-182 ).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", яка набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20.09.2011р. за заявою № 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22.10.1996р. за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 3,4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатись до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права.

При цьому норма частини першої статті 261 Цивільного кодексу України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

За приписами частинами 1, 2, 4 статті 29 Господарського процесуального кодексу України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що норми закону встановлені частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України про початок перебігу позовної давності , встановлені для особи, права або інтереси якої порушено, поширюються і на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний суд України у постановах від 27.05.2014р. у справі №3-23гс14 та від 23.12.2014р. у справі №916/2414/13, від 29.10.2014р. у справі №6-152цс14 та від 01.07.2015р. у справі №6-178цс15.

Відповідно до частини 1 статті 6 Регламенту Харківської міської ОСОБА_1 персональні робочі місця передбачаються також для представників прокуратури м. Харкова, правоохоронних органів м. Харкова.

З матеріалів справи вбачається, що на пленарному засіданні міської ради 24.12.2008р., за результатами якого Харківською міською радою прийнято спірне рішення, був присутній прокурор міста Харкова ОСОБА_5 (т.1 а.с.156).

Крім цього, спірне рішення було направлено на адресу прокурора міста Харкова листом № 08-04/25/2-09 від 13.01.2009р. (т.1 а.с.188), що свідчить про об'єктивні можливості для здійснення перевірки законності цього рішення і звернення до суду, в разі наявності порушень під час його прийняття.

Отже, починаючи з 24.12.2008р. органи прокуратури, як єдина централізована система, у відповідності до статті 121 Конституції України та 6 Закону України Про прокуратуру були обізнані про прийняття спірного рішення Харківської міської ради, однак прокурор звернувся до суду 21.04.2015р.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи прокурора, що факт прийняття ним участі у пленарному засіданні міської ради, за результатами якого прийнято спірне рішення, та отримання копії спірного рішення не свідчить про обізнаність існуючих порушень, оскільки вказані обставини суперечать правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015р. у справі №6-178цс15, згідно якої помилковим є висновок судів нижчих інстанцій про початок перебігу позовної давності з дня виявлення прокурором порушень земельного законодавства під час здійснення перевірки прокурором.

Пунктом 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів зазначено, що початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 Цивільного кодексу України. У разі коли згідно із законом позивачем у справі виступає прокурор (частина друга статті 29 ГПК), позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатися відповідний прокурор.

В обґрунтування позовних вимог прокурор не зазначає, що саме перешкоджало йому ознайомитись зі спірним рішенням на офіційному сайті Харківської міської ради та установчими документами ОК "ЖБК "Легенда" в межах строку позовної давності. Вищевказане зумовлює висновок колегії судів, що прокурор мав можливість довідатись про відповідне порушення з моменту прийняття та оприлюднення спірного рішення.

Наказами Генеральної прокуратури України від 12.04.2011р.№3гн Про організацію правозахисної діяльності органів прокуратури України та від 07.11.2012р. №3гн Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів (пункт 3.1) на органи прокуратури покладені обов'язки перевіряти законність правових актів Кабінету міністрів України, місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, не тільки в межах перевірки певних актів органів місцевого самоврядування, а й встановлені певні строки для здійснення прокурорського нагляду, тобто щомісяця.

Отже, прокурор зобов'язаний був здійснити наглядові функції з приводу перевірки законності оскаржуваного рішення Харківської міської ради протягом місяця з дня його прийняття, у зв'язку з чим суд не приймає посилання прокурора на те, що безпосередні дані, що свідчили про виявлені порушення, були б отримані лише в 2015р., суд враховує, що прокурор мав можливість та був зобов'язаний виявити такі порушення в строки, визначені чинним законодавством.

Нездійснення своєчасного прокурорського нагляду за прийнятими рішеннями органів місцевого самоврядування, що є обов'язком органів прокуратури відповідно до статті 1 Закону України Про прокуратуру, призводить до наслідків, визначених частиною 2 статті 12, частиною 267 Цивільного кодексу України, оскільки держава здійснює свої права через органи державної влади.

А у зв'язку з обізнаністю заступника прокурора міста Харкова при прийняття безпосередньо за його участі 24.12.2008року оскаржуваного рішення Харківської міської ради, також є обізнаними всі інші органи прокуратури, оскільки вони становлять єдину централізовану систему відповідно до статті 6 Закону України Про прокуратуру.

Враховуючи вищевикладене, початок перебігу позовної давності щодо оскарження рішення Харківської міської ради від 24.12.2008р. розпочався саме з цієї дати, оскільки його прийняття відбувалось безпосередньо за участю прокурора міста Харкова, який перебував на пленарному засіданні.

Пунктом 4 частини 1 статі 268 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено що позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право.

Положення цієї норми права за своєю суттю спрямовані на захист прав власників або інших осіб від держави.

Оскільки держава зобов'язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконних правових актів, їх скасування не повинно ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку мають норми про позовну давність, тому на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Отже, з огляду на статус держави та її органів як суб'єктів владних повноважень, положення пункту 4 частини 1 статті 268 Цивільного кодексу України (у редакції до внесення змін Законом від 20.12.2011р.) не поширюються на позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і спрямовані на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади.

На такі позови поширюється положення статті 257 Цивільного кодексу України щодо загальної позовної давності і на підставі части 1 статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалась або могла довідатись про порушення прав і законних інтересів.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 30.09.2015р. у справі № 910/4626/14, висновки якої у відповідності до статті 111-28 ГПК України є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень та для всіх судів України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо порядку вдосконалення здійснення судочинства" від 20.12.2011р. № 4176-VІ виключено пункт 4 частини 1 статті 268 Цивільного кодексу України у наведеній вище редакції.

Згідно з пунктом 5 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи.

Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо порядку вдосконалення здійснення судочинства" від 20.12.2011р. №4176-VІ набрав чинності 15.01.2012р. (офіційне опублікування в газеті "Голос України" від 14.01.2012р. № 6, відповідно до пункту 1 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування).

З набранням чинності Закону України №4176-VІ від 15.01.2012р. право особи, наведене у пункті 5 розділі ІІ "Прикінцевих та перехідних положень" зазначеного Закону, мало бути реалізоване особою протягом наступних трьох років з моменту набрання чинності вказаним Законом, тобто до 16.01.2015 р.

Як вбачається з матеріалів справи, прокуратура Харківської області звернулась до місцевого господарського суду з даним позовом 21.04.2015р., тобто з пропуском встановленого вимогами чинного законодавства строку для захисту порушеного права.

Відповідно до частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що прокурором пропущено строк позовної давності, що за наявності відповідних заяв відповідачів про застосування позовної давності, та відсутності поважності причин пропуску строку позовної давності, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи, встановив наявність порушеного права та обґрунтованість клопотання відповідачів у справі про застосування позовної давності та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що підстави для його скасування відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 21.01.2016р. у справі №922/2560/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 21.01.2016р. у справі №922/2560/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2016р.

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.

Суддя Шутенко І.А.