Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "07" квітня 2016 р. Справа № 906/71/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 16.11.2015

від відповідача: ОСОБА_2 договір від 15.02.2016 №41/2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Креді ОСОБА_3" (м. Київ)

до Приватного акціонерного товариства "Фабрика "Мрія" (с. Іванівка Житомирського району Житомирської області)

про стягнення 337094,65 грн.

В судовому засіданні від 29.03.2016 оголошувалась перерва до 11:30 год. 07.04.2016 з викликом сторін..

Розглядається позов про стягнення з відповідача на користь позивача 357925,99 грн (згідно заяви про збільшення позовних вимог від 12.02.2016 № 13206/175), з яких: 317284,80 грн - інфляційні втрати та 40641,19 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням суду від 24.03.2015 стягнуто з боржників в солідарному порядку, в тому числі з ПАТ "Фабрика Мрія" 1577750, 60 грн кредитного боргу, на виконання даного рішення апеляційного суду Житомирської області 06.04.2015 виданий виконавчий лист. У зв'язку з тим, що відповідачем ПАТ "Фабрика Мрія" на даний час не сплатило заборгованість позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за період з 24.03.2015 по 01.01.2016.

Представник позивача в судовому засіданні від 29.03.2016 підтримав позовні вимоги з урахуванням їх збільшення з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача вказав, що виконати вимоги ухвали суду щодо надання відзиву на позовну заяву у відповідача не було можливості, тому як відповідач не може перевірити розрахунок позовних вимог. Також, необхідно отримання відповіді виконавчої служби про стан виконання постанови апеляційного суду. Крім того, подав клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 примусового виконання рішень Управління державної служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, у зв'язку з неможливістю наданням відповідачем доказів погашення заборгованості за рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 14.10.2015 у справі 278/1670/13-ц про стягнення з ПАТ "Фабрика Мрія" на користь ПАТ "Креді ОСОБА_3" 1 577 750,60 грн кредитної заборгованості. Також, подав клопотання про відкладення розгляду справи на 2 тижні, для з'ясування стану погашення заборгованості.

Представник позивача заперечив проти поданих клопотань.

Суд дослідивши подані клопотання та матеріали справи, відмовив в задоволенні клопотання про залучення третьої особи, оскільки дане питання вже було вирішено господарським судом ухвалою від 15.03.2016. Також, суд відмовив в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи на 2 тижні, зважаючи на його необґрунтованість та на строк судового розгляду спору у справі № 906/71/16.

Однак, для отримання відповіді від ОСОБА_4 примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на запит суду, в судовому засіданні від 29.03.2016 оголошено перерву до 11:30 год. 07.04.2016.

31.03.2016 на адресу господарського суду від ОСОБА_4 примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області надійшов лист № 3.2/640/17449 від 28.03.2016, яким повідомлено стан виконання зведеного виконавчого провадження № 42670725.

В судовому засіданні від 07.04.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав в межах заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, згідно поданого 07.04.2016 відзиву. Зазначив, що відповідач не має в своєму штаті спеціаліста-фінансиста з банківських питань, який би міг підготувати контраргументи та надати зустрічний розрахунок, у зв'язку з чим подав клопотання про призначення у справі судову економічну експертизу, яку доручити КНДІСЕ, на проведення якої поставити наступні питання:

- який розмір індексу інфляції у ПАТ "Фабрика Мрія" перед ПАТ "Креді ОСОБА_3" за період з 24.03.2015 до 01.02.2016 з суми боргу, що виник за рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 24.03.2015 у справі № 278/1670/13-ц з врахуванням стягнених сум державною виконавчою службою ГУЮ в Житомирській області;

- який розмір загальної суми процентів у ПАТ "Фабрика Мрія" перед ПАТ "Креді ОСОБА_3" за період з 24.03.2015 до 01.02.2016 за кредитним договором від 19.12.2008, укладеним між ЗАТ "Мрія", що змінив назву на ПАТ "Креді ОСОБА_3" та ПАТ "Фабрика Мрія", з врахуванням стягнених сум державною виконавчою службою ГУЮ в Житомирській області.

Також, просив на період проведення судової економічної експертизи зупинити розгляд справи № 906/71/15.

Представник позивача заперечив проти призначення експертизи.

Відповідно ст.41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно абз. 2 п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Пунктом 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд прийшов до висновку, що клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи не підлягає задоволенню, оскільки питання поставлені на експертизу являються перевіркою правильності нарахування інфляційних та 3% річних, що господарським судом здійснюється самостійно.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 14.10.2013 у справі № 278/1670/13-ц позов задоволено, зокрема, стягнуто солідарно з приватного акціонерного товариства "Фабрика Мрія", ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства "Креді ОСОБА_3" заборгованість на загальну суму 1606540,98 гривень.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 06.02.2014 рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 14.10.2013 в частині стягнення коштів з ОСОБА_6 скасовано, а позовну заяву ПАТ "Креді ОСОБА_3" до нього залишено без розгляду.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 24.03.2015 у справі № 278/1670/13-ц, рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 14.10.2013 змінено в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 544 від 18.12.2008 року із змінами, а саме: зменшено розмір заборгованості за кредитним договором, стягнутий в солідарному порядку з ПАТ "Фабрика Мрія" та ОСОБА_5 з 1 606 540,98 грн. до 1 577 750,60 грн (яка складається з 1479983,50 грн - тіло кредиту, 89755,65 грн - проценти, 4849,70 грн - пеня по простроченому тілу кредиту, 3161,75 грн - пені по прострочених відсотках).

Оскільки станом на 01.02.2016 зобов'язання, які виникли за рішенням апеляційного суду Житомирської області від 24.03.2015 ПАТ "Фабрика Мрія" не виконані, позивач, в зв'язку з збільшенням періоду прострочення виконання зобов'язань, звернувся з позовом про стягнення з відповідача 317284,80 грн інфляційних втрат та 40641,19 грн 3% річних за період з 24.03.2015 по 01.02.2016, які нараховані з суми боргу 1 569 739,15 грн (1479983,50 грн тіла кредиту + 89755,65 грн процентів).

Згідно приписів ч.3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 7.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Також, відповідно п. 3.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються о к р е м о за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відтак, судом здійснено перерахунок інфляційних втрат. Інфляційні втрати, які нараховані на суму 1 569 739,15 грн становлять:

- за квітень 2015 в сумі 219763,48 грн;

- за травень 2015 в сумі 34536,26 грн;

- за червень 2015 в сумі 6278,96 грн;

- за липень 2015 в сумі -15697,39 грн;

- за серпень 2015 в сумі -12557,91 грн;

- за вересень 2015 в сумі 36104,00 грн;

- за жовтень 2015 в сумі -20406,61 грн;

- за листопад 2015 в сумі 31394,78 грн;

- за грудень 2015 в сумі 10988,17 грн;

- за січень 2016 в сумі 14127,65 грн.

Отже, загальна сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню становить 304529,39 грн.

Також, відповідно розрахунку, проведеного судом, загальний розмір річних, за період з 24.03.2015 по 01.02.2016, який підлягає стягненню, становить 40629,91 грн.

Враховуючи викладене в частині стягнення 11,28 грн 3% річних та 12755,41 грн інфляційних втрат слід відмовити, як необґрунтовані.

Відповідно ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України , господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідач доказів сплати боргу згідно рішення апеляційного суду Житомирської області від 24.03.2015 по справі №278/1670/13-ц суду не надав. Згідно наданої ОСОБА_4 примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області відповіді №3.2/640/17449 від 28.03.2016 не вбачається здійснення будь-якого погашення заборгованості ПАТ "Фабрика Мрія" перед ПАТ "Агріколь Банк" за виконавчим провадженням № 47470017, яке приєднано до зведеного виконавчого провадження № 42670725 (а.с. 64, 133).

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково - з відповідача стягується на користь позивача 304529,39 грн інфляційних втрат та 40629,91 грн 3% річних. В решті позову відмовити.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Фабрика Мрія" (Житомирська область, Житомирський район, с. Іванівка, вул. Островського, 171-а, код 13550386) на користь Публічного акціонерного товариства "Креді ОСОБА_3" (01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, код 14361575):

- 304529,39 грн інфляційних втрат;

- 40629,91 грн 3% річних;

- 5177,39 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 11.04.16

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1- у справу,

2 - відповідачу (нарочно).