ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 р. Справа № 923/187/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., при секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом заступника керівника Генічеської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі:

позивача-1 - Новотроїцької районної ради, смт. Новотроїцьке Новотроїцького району Херсонської області,

позивача-2 - Василівської сільської ради, с. Василівка Новотроїцького району Херсонської області

до приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Колос", с. Василівка Новотроїцького району Херсонської області

про визнання недійсним на майбутнє договору оренди.

За участю прокурора Петренко Л.В., посвідчення №030355 від 17.11.2014р.;

представників сторін:

від позивача-1 - не прибув;

від позивача-2 - не прибув;

від відповідача - представник ОСОБА_1, довіреність від 11.03.2016р.

Суть спору: Заступник керівника Генічеської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Новотроїцької районної ради та Василівської сільської ради звернувся до суду з позовом до приватного-орендного сільськогосподарського підприємства "Колос", в якому просить визнати недійсним на майбутнє договір оренди частини майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної системи, що перебуває у спільній власності територіальних громади села Василівка, Новотроїцького району Херсонської області, укладений 18.03.2014р. між Василівськоюсільською радою і ПОСП "Колос".

Позовні вимоги прокурор обґрунтовує посиланнями на умови договору про оперативне управління внутрішньогосподарською меліоративною системою, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Новотроїцького району від 15.08.2013р. за №4, умови договору оренди частини майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної системи від 18.03.2014р., положення ст. 121 Конституції України та ст.ст. 23, 24 ЗУ "Про прокуратуру".

17 березня 2016 року прокурор подав до суду з супровідним листом оригінал платіжного доручення про сплату судового збору.

Представник відповідача у судовому засіданні 31.03.2016р. надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що станом на 31.03.2016р. строк дії договору оренди частини майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної системи від 18.03.2014р. вже закінчився. В даний час вживаються заходи щодо визначення експертної оцінки об'єкту оренди для подальшого переукладання договору. Даний відзив суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

Позивач-1, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, у судове засідання не прибув, про причини своєї неявки суд жодним чином не інформував. В матеріалах справи міститься подане прокурором пояснення позивача-1, в якому останній вказує, що підтримує позов Генічеської місцевої прокуратури.

Позивач-2 у судове засідання не прибув, відзиву на позовну заяву не надав. 15.03.2016р. від позивача-2 надійшла заява про розгляд матеріалів справи без його участі.

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що генічеською місцевою прокуратурою Херсонської області при вивченні стану законності в сфері використання комунального майна встановлено, що відповідно до п.7 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2003р. №1253 "Про затвердження Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об'єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств - правонаступників", право власності на об'єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі, Новотроїцька районна рада набула право власності на внутрішньогосподарську меліоративну систему. Зазначене підтверджується відповідними актами приймання-передачі та рішеннями Новотроїцької районної ради №224 від 17.03.2004р. "Про затвердження актів приймання-передачі внутрішньогосподарської меліоративних систем ВАТ "Жовтневий" та №303 "Про затвердження актів приймання-передачі внутрішньогосподарських меліоративних систем Олександрівської територіальної громади та ВАТ ім. Чкалово".

Надалі, 15.08.2013р. між Новотроїцькою районною радою (власник) і Василівською сільською радою (користувач) був укладений договір №4 про оперативне управління внутрішньогосподарською меліоративною системою, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Новотроїцького району (а.с. 19-20). Відповідно до положень вказаного договору, власник передає, а користувач приймає на себе зобов'язання щодо виконання функцій оперативного управління внутрішньогосподарською меліоративною системою, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ Новотроїцького району, яка знаходиться на балансі користувача на момент його передачі та забезпечує його статутну діяльність. Склад, балансова вартість майна (на момент передачі у оперативне управління) визначається в акті приймання-передачі і може змінюватися складанням додаткової угоди сторін, яка є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до акту приймання-передачі майна в оперативне управління та на баланс від 15.08.2013р., що є додатком №1 до договору №4 від 15.08.2013р., вартість внутрішньогосподарської меліоративної системи, підключеної до НС №1 по каналу Р-2-2 становить 4446765,26 грн. Вартість системи саме на цю суму визначена згідно з зовнішньою незалежною оцінкою від 02.10.2006р.

В подальшому, 18.03.2014р. між Василівською сільською радою (надалі - орендодавець) і ПОСП "Колос" (надалі - орендар) був укладений договір оренди частини майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної системи, що перебуває у спільній власності територіальних громади села Василівка, Новотроїцького району Херсонської області, відповідно до умов п.1.1. якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування частину внутрішньогосподарської меліоративної системи Новотроїцького району від насосної станції №1 Р-2-2, вартість якого визначена згідно з актом приймання-передачі від 15.08.2013р. договору №4 і становить за незалежною оцінкою/залишковою вартістю 4446765,26 грн.

На підставі п.2.1. договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами договору та акта приймання-передачі майна.

Додатком до укладеного договору є акт прийому-передачі від 20.03.2014р., відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв частину майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної системи, що перебуває у спільній власності територіальної громади с. Василівка, с. Дружелюбівка Новотроїцького району Херсонської області на договірних умовах, які передбачено в договорі. Зазначене свідчить про те, що орендар фактично вступив у користування майном.

Відповідно до п.п.3.1., 3.3 договору, орендна плата за використання частини внутрішньогосподарської меліоративної системи становить 21491,86 грн. на рік. Місячна орендна плата становить 1790,99 грн. Орендна плата на одного користувача нараховується із розрахунку співвідношення загальної балансової вартості (експертної оцінки) частини меліоративної системи, переданої на баланс сільській раді, до загальної кількості зрошуваних гектарів землі помноженої на кількість гектарів земель, яка використовується для зрошення та помноженої на річну орендну ставку.

Згідно з положеннями п.10.1. договору, його укладено строком на 2 роки, з 18.03.2014р. до 18.03.2016р. включно.

Прокурор зазначає, що укладаючи договір оренди частини майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної системи від 18.03.2014р. сторони використали результати зовнішньої незалежної оцінки, які втратили свою чинність ще 02.10.2007р., тим самим сторони порушили вимоги ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" та Методики оцінки об'єктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №629 від 10.08.1995р.

Прокурор також зазначає, що сторони не передбачили в договорі такої істотної умови як страхування орендарем взятого ним в оренду об'єкта. Крім того, договір не містить порядку використання амортизаційних відрахувань.

На підставі вищевикладеного, оскільки вказаний договір не відповідає вимогам ЗУ "Про оренду державного та комунального майна", ЦК України, ГК України та Методиці оцінки об'єктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №629 від 10.08.1995р., прокурор просить визнати його недійсним на майбутнє.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного законодавства суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 121 Конституції України, на прокуратуру покладається представництво інтересів громадян і держави в судах у випадках, передбачених законом.

Статтею 36-1 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Однією з форм представництва є звернення до суду з відповідними позовами.

Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Відповідно до частини 5статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено вичерпний перелік істотних умов договору оренди комунального майна, серед яких: об'єкт оренди; термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок нарахування амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов'язань; забезпечення виконання зобов'язань; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Стаття 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлює, що оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України та те, що оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди.

Згідно ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених Законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є обов'язковим для чинності правочину, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Пунктом 2.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", передбачено, що на підставі статті 215 ЦК України недійсними можуть визнаватися не лише правочини, які не відповідають цьому Кодексу, а й такі, що порушують вимоги інших законодавчих актів України, указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.

Частина 2 статті 284 ГК України передбачає, що оцінка об'єкта оренди здійснюється за відновною вартістю, крім об'єктів оренди державної та комунальної власності, оцінка яких здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Методики оцінки об'єктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 629 від 10.08.1995р. (надалі - Методика) передбачено, що відповідно до цієї Методики проводиться оцінка майна державних підприємств, установ та організацій, іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, що передається в оренду.

Пунктом 2 вказаної Методики встановлено, що оцінка об'єктів оренди проводиться з метою визначення вартості таких об'єктів згідно з положеннями (національними стандартами) оцінки майна та цією Методикою з урахуванням положень (стандартів) бухгалтерського обліку для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати.

Оцінка обов'язково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору оренди у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка об'єкта оренди була проведена більш як три роки тому.

Так, оцінка частини внутрішньогосподарської меліоративної системи, підключеної до НС №1 по каналу Р-2-2, що перебуває на балансі Василівської сільської ради, проводилась у 2006 році у відповідності до договору від 11.09.2006р. №19, укладеного між Новотроїцькою районною радою та приватним підприємцем ОСОБА_2, звіт про яку складено 02.10.2006р. та затверджено рішенням сесії Новотроїцької районної ради №142 від 14.03.2007р. (а.с. 23-26).

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 Методики оцінки об'єктів оренди, результати незалежної оцінки є чинними протягом шести місяців від дати оцінки, якщо інший строк не передбачений у звіті щодо незалежної оцінки.

На підставі положень згаданого звіту про незалежну оцінку, строк використання звіту обмежений 12 місяцями.

Таким чином, укладаючи договір оренди частини майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної системи від 18.03.2014р. сторони використали результати зовнішньої незалежної оцінки, які втратили свою чинність ще 02.10.2007р.

Проаналізувавши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку, що договір оренди частини майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної системи від 18.03.2014р. укладений з порушенням приписів ст.ст. 10, 11 Закону України "Про оренду державного і комунального майна", а тому суперечить вимогам чинного законодавства України, і в тому числі інтересам держави та суспільства, що в свою чергу є підставою для визнання його недійсним.

Згідно частин 1, 3 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статтею 236 ЦК України встановлено, що недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення, але якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх в майбутньому припиняється.

Відповідно до вимог частини 3 статті 207 Господарського кодексу України виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або частково, припиняється з дня набрання рішенням законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі, якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені прокурором вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на Василівську сільську раду у розмірі 689,00 грн. та на ПОСП "Колос" у розмірі 689,00 грн.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено прокурору та представнику відповідача про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним на майбутнє договір оренди частини майнового комплексу внутрішньогосподарської меліоративної системи, що перебуває у спільній власності територіальних громади села Василівка, Новотроїцького району Херсонської області, укладений 18.03.2014р. між Василівською сільською радою (75355, Херсонська область, Новотроїцький район, с. Василівка, вул. Херсонська, 13, код ЄДРПОУ - 04526408) і приватно-орендним сільськогосподарським підприємством "Колос" (75320, Херсонська область, Новотроїцький район, с. Василівка, вул. Садова, 36, код ЄДРПОУ - 31617104), вартістю 4446765,26 грн.

3. Стягнути з Василівської сільської ради (75355, Херсонська область, Новотроїцький район, с. Василівка, вул. Херсонська, 13, код ЄДРПОУ - 04526408) на користь прокуратури Херсонської області (73022, м. Херсон, вул. Петренка, 33, , р/р 2291, МФО 820172) 689,00 грн. судового збору.

4. Стягнути з приватного-орендного сільськогосподарського підприємства "Колос" (75320, Херсонська область, Новотроїцький район, с. Василівка, вул. Садова, 36, код ЄДРПОУ - 31617104) на користь прокуратури Херсонської області (73022, м. Херсон, вул. Петренка, 33, , р/р 2291, МФО 820172) 689,00 грн. судового збору.

Накази видати стягувачу після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.04.2016р.

Суддя С.В. Нікітенко