УХВАЛА

про повернення позовної заяви

07.04.2016Справа № 910/6165/16

Суддя Стасюк С.В., розглянувши

позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 901 425,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Київській області звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 901 425,86 грн.

Суд вважає за необхідне повернути позовну заяву з доданими до неї документами без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Пунктом 3 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" визначено, що станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1378 гривень.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у таких розмірах: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378,00 грн.) та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати (206 700,00 грн.).

У підпункті 2.2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 зазначено, що статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 13 521,39 грн.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачем за подання позову не надано доказів сплати судового збору у вказаному розмірі. Натомість, до позовної заяви додано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Пунктом 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 року роз`яснено, що клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином, суд зауважує, що підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування майнового стану заявника, який унеможливлює сплату судового збору при зверненні з позовом, при цьому на заінтересовану сторону покладається обґрунтування та доведення обставин, котрі свідчать, зокрема, про утруднення здійснення сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Згідно частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" визначено перелік осіб, звільнених від сплати судового збору в усіх судових інстанціях. З наведеної норми вбачається, що Фонд державного майна України та його регіональні відділення не звільнені від сплати судового збору.

Обґрунтовуючи своє клопотання про звільнення від сплати судового збору, позивач посилався на здійснення неналежного фінансування Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області та надав, в якості доказу, лист Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області Державної казначейської служби України № 04-04/121-1387 від 14 березня 2016 року. Із змісту вказаного листа вбачається, що станом на 11 березня 2016 року на рахунку Регіонального відділення Фонду 6365 "Відкриті асигнування загального фонду державного бюджету" по КПКВ 6611010 "Керівництво та управління у сфері державного майна" за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" залишок відкритих асигнувань відсутній.

Суд зазначає, що з даним позовом до суду Регіональне відділення звернулось у квітні 2016 року, однак доказів відсутності бюджетних асигнувань на момент звернення з даним позовом до суду позивач не надав, як і не надав належних доказів того, що сплата судового збору здійснюється позивачем виключно з рахунку 6365 "Відкриті асигнування загального фонду державного бюджету".

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Суд зауважує, що статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи викладене, у розумінні приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір" звільнення або відстрочення сплати судового збору є правом господарського суду, яким останній користується за наявності виключних обставин, які у даному випадку позивачем не доведено.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріали позовної заяви не містять доказів, які б підтверджували майновий стан позивача та що такий майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору, у зв'язку з чим у задоволенні зазначеного клопотання слід відмовити.

Таким чином, судом встановлено, що заявником не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

За таких обставин, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню для усунення допущеного порушення, після чого заявник не позбавлений права повторно звернутись з позовною заявою до господарського суду в загальному порядку (частини 3 статті 63 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись пунктом 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, статтею 8 Закону України "Про судовий збір", суд -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судлового збору за подання позовної заяви.

2.Позовну заяву Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Київській області і додані до неї документи повернути без розгляду.

Суддя С.В. Стасюк