ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2016 р.Справа № 916/5080/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Головея В. М.,

Суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.,

при секретарі судового засідання: Будному О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

від відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «ОСОБА_3 79 А/1»

на рішення господарського суду Одеської області від 11.02.2016

у справі № 916/5080/15

за позовом Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «ОСОБА_3 79 А/1»

до Комунального підприємства «Одестранспарксервіс»

про зобов'язання дотримуватись умов договору та не вчиняти певні дії

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

Представниками сторін в судовому засіданні не було заявлено клопотання про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, отже фіксація судового процесу не здійснювалась відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 06.04.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «ОСОБА_3 79 А/1» (далі ОСОБА_4, позивач) звернувся до господарського суду Одеської області із позовом до Комунального підприємства «Одестранспарксервіс» (далі Підприємство, відповідач) про зобовязання останнього припинити дії, що створюють загрозу порушення прав ОСОБА_4, передбачених договором балансоутримання місць для паркування №38/3-КР-2015/03-01 від 11.03.2015 року (з врахуванням уточненої позовної заяви поданої до господарського суду 11.02.2016).

Позов обґрунтований тим, що 18.12.2015 Підприємство звернулося до ОСОБА_4 з повідомленням, у відповідності до якого запрошує на збори між колективами позивача та ОК «Тополек» з питання укладання Договору балансоутримання місць для паркування по вул. Ак. Вільямса,79 А на 2016 рік, яке відбудеться 24.12.2015 о 13:00 на стоянці по вул. Ак. Вільямса,79 А. Позивач вважає, що такі дії відповідача є протиправними, оскільки між сторонами укладено Договір балансоутримання місць для паркування № 38/К-КР-2015/03-1 по вул. Ак. Вільямса,79 А, строком дії до 16.03.2018.

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.02.2016 у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що з огляду на матеріали справи, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про порушення відповідачем прав позивача, або доказів, які свідчать про створення загрози їх порушення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, постанови нове, яким позов задовольнити.

Скаржник вважає, що висновки господарського суду, не відповідають обставинам справи, винесені в результаті неправильного застосування норм матеріального права, а рішення в цілому незаконним та необґрунтованим.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_4 надав додаткові документи, а саме копії ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 01.03.2016, довідки ОК «ГК «ОСОБА_3 79А/1» від 19.02.2016, пояснювальної записки ОСОБА_5 від 18.02.2016, повідомлення КП «Одестранспарксервіс» №344/05-19 від 19.10.2015, які були надані до Одеського апеляційного господарського суду разом з апеляційною скаргою від 18.03.2016.

В судовому засіданні 06.04.2016 представник позивача надала пояснення, якими підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та просила задовольнити останню.

Представник відповідача 06.04.2016 заперечував проти апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві та просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зясувавши думку представників сторін щодо додаткових документів наданих Кооперативом разом з апеляційною скаргою, судова колегія зазначає, що вищевказані додаткові документи не підлягають залученню до матеріалів справи, оскільки згідно ч. 1 ст. 101 ГПК України додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. При викладених обставинах колегія суддів вважає, що вищезазначені додаткові документи не були подані скаржником до суду першої інстанції не з причин, що не залежали від нього, а внаслідок особистої недбалості. Отже, копії ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 01.03.2016, довідки ОК «ГК «ОСОБА_3 79А/1» від 19.02.2016, пояснювальної записки ОСОБА_5 від 18.02.2016, повідомлення КП «Одестранспарксервіс» №344/05-19 від 19.10.2015, які були надані до Одеського апеляційного господарського суду разом з апеляційною скаргою від 18.03.2016 підлягають поверненню позивачу.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 11.03.2015 між Підприємством (далі Уповноважена особа) та Кооперативом (далі Оператор) було укладено договір балансоутримання місць для паркування № 38/К-КР-2015/03-1 (надалі Договір), згідно з умовами якого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1342 «Про затвердження Правил паркування транспортних засобів», ст. 268-1 Податкового кодексу України від 02.12.2010, рішення Одеської міської ради від 23.12.2011 № 1631-VI «Про затвердження Правил благоустрою території м. Одеси (текстової частини) у новій редакції», рішення Одеської міської ради від 22.11.2011 року № 1534-VI, рішення Одеської міської ради від 27.08.2014 № 5286-VI «Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забеспечення паркування транспортних засобів на території м. Одеси, у новій редакції», рішення Одеської міської ради від 20.09.2011 № 1251-VI «Про затвердження Положення про організацію та порядок паркування транспортних засобів у місті Одесі», Уповноважена особа надає право Оператору організовувати та провадити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на місцях для паркування (спеціальна відведена автостоянка) загальною площею 2 013,75 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 79А (2 013,75м2) (п. 1.1. Договору з урахуванням п. 1 Додаткової угоди № 2 від 11.03.2015).

Оператор здійснює обслуговування (експлуатацію) місць для паркування з метою надання послуг паркування та перерахування збору за місця для паркування транспортних засобів у розмірі та порядку, передбаченому Розділом 3 цього договору «Розмір і порядок розрахунків» (п. 1.2. Договору).

Уповноважена особа зобовязана надати право Оператору організовувати та провадити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на місцях для паркування. Здійснювати нагляд (моніторинг) за обслуговуванням (експлуатацією) місць для паркування. Затверджувати розрахунок збору за місця за паркування транспортних засобів (п. 2.1.1., 2.1.2, 2.1.3. Договору).

Уповноважена особа має право з метою перевірки виконання умов договору у будь-який час доби здійснювати перевірки та, у разі виявлення порушень, складати відповідний акт (п. 2.2.1. Договору).

У разі виникнення розбіжностей чи суперечок Сторони зобовязуються вирішувати їх шляхом переговорів. У разі неможливості врегулювання суперечка підлягає розвязанню в суді у встановленому законом порядку (п.п. 5.1,5.2 Договору).

Термін дії договору визначається на період з 16 березня 2015 року по 16 березня 2018 року (п. 6.1. Договору).

Крім того, між сторонами укладено ряд Додаткових угод до Договору, а саме: № 1 від 11.03.2015; № 2 від 11.03.2015; № 3 від 16.04.2015; № 4 від 19.06.2015.

18.12.2015 Підприємство звернулося до ОСОБА_4 з повідомленням, у відповідності до якого запрошує на збори між колективами позивача та ОК «Тополек» з питання укладання Договору балансоутримання місць для паркування по вул. Ак. Вільямса,79 А на 2016 рік, яке відбудеться 24.12.2015 о 13:00 на стоянці по вул. Ак. Вільямса,79 А.

Господарським судом вірно зазначено, що з пункту 3.1 Статуту Підприємства та пункту 2.1.2 Договору вбачається, що на відповідача покладено покращення організації дорожнього руху в частині впорядкування робіт з паркування, укладення договорів та експлуатацію, обслуговування місць для паркування автотранспорту в місті Одеса та здійснення нагляду за обслуговуванням місць для паркування. Будь яких застережень стосовно заборони організації та проведення будь-яких зборів для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів Статутом та Договором не передбачено.

У відповідності до ст. ст. 1, 2 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. При цьому, якщо приводом звернення до суду зазначено порушення права чи законного інтересу, таке порушення або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду.

Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків (ст. 11 ЦК України).

Стаття 16 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Згідно зі ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, тобто кожна сторона спору повинна довести ті обставини, на які посилається, відповідними доказами.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, оскільки останній не зазначив, які саме дії відповідача необхідно припинити, що створюють загрозу порушення прав позивача, передбачених Договором.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене судова колегія, дійшла до висновку, що місцевий суд повністю встановив та дослідив фактичні обставини справи, дав повну та всебічну оцінку наявним у ній доказам і вмотивовано відмовив у задоволенні позовну.

Наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи, як зазначалось вище, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Перевіряючи згідно приписів ст.101 ГПК України законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в повному обсягу, тобто не тільки на підставах викладених у апеляційних скаргах, судова колегія не встановила будь-яких порушень норм матеріального і процесуального права з боку місцевого суду і вважає, що зроблені судом висновки відповідають фактичним обставинам справи, наявним в ній доказам та приписам чинного законодавства.

З огляду на викладене судова колегія не вбачає будь-яких передбачених ст.104 ГПК України правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Керуючись ст. 99, 101-105 ГПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 11.02.2016 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Гладишева Т.Я.

ОСОБА_6