ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2016 р. Справа № 922/6084/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Міракові Г.А.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 на підставі довіреності від 30.10.2015р.;

відповідача ОСОБА_2 на підставі довіреності від 15.03.2016р. №10-Д,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань", м. Харків, (вх. №743 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 23.02.2016р. у справі №922/6084/15

за позовом: ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Статус Практика", м. Харків,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань", м. Харків,

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.02.2016р. у справі №922/6084/15 (суддя Ємельянова О.О.) задоволено частково позовні вимоги ТОВ "Компанія "Статус Практика" до ПАТ "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" про стягнення коштів; стягнуто з ПАТ "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" на користь ТОВ "Компанія "Статус Практика" 10 346,31грн. ,з яких: заборгованість за договором підряду № 41-08/11 від 01.08.2012р. у розмірі 9 423,44грн., три відсотки річних у розмірі 219,97грн., пеня у розмірі 702,90грн. та судові витрати у розмірі 1 218,00 грн.; відмовлено в частині стягнення пені в сумі 3 065,70грн.

Рішення суду з посиланням положення статей 610, 625 Цивільного Кодексу України, статті 232 Господарського кодексу України мотивовано тим, що відповідач в обумовлені строки за виконані роботи за договором підряду №41-08/11 від 01.08.2012р. не розрахувався, що і стало підставою для стягнення коштів у розмірі 10 346,31грн.

Публічне акціонерне товариство "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 23.02.2016р. у справі №922/6084/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі; стягнути з позивача судовий збір, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначає, що місцевим господарським судом було не в повному обсязі досліджено матеріали справи, не надано належної оцінки листу ПАТ "АТ "Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" від 13.01.2015р., в якому підтверджується факт неотримання відповідачем результатів робіт за оспорюваним договором, листу №09-07-2279 від 26.11.2015р. Харківської дирекції Поштампу ЦПЗ №1, копії опису вкладення до листа ТОВ "Компанія "Статус Практика" від 25.12.2012р. №2512/1, зазначає, що працівник позивача ОСОБА_4 не мав необхідного обсягу повноважень для підписання акту приймання-передачі та акту виконаних робіт за договором підряду № 41-08/11 від 01.08.2012р. Крім того, зазначає, що його представником було подано до господарського суду Харківського області клопотання про зупинення розгляду справи у звязку з касаційним переглядом справи №922/5394/15, рішення у якій суттєво впливає на права та обовязки сторін у справі №922/6084/15, проте місцевим господарським судом не було задоволено вказане клопотання.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.03.2016р. у справі №922/6084/15 прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд скарги призначено на 11.04.2016р.

06.04.2016р. позивачем ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Статус Практика" подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№3741), в якому просить апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" залишити без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 23.02.2016р. у справі №922/6084/15 без змін.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 11.04.2016р. представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення господарського суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також, представником відповідача було надано пояснення, що при складанні апеляційної скарги було допущено технічну описку, ОСОБА_4 є працівником відповідача ПАТ "АТ "Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань", а не позивача.

Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, вважає рішення господарського суду першої інстанції цілком обґрунтованим та законним та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи, що наявних матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, що представники сторін у судове засідання зявились і надали пояснення у справі в обґрунтування своїх вимог і заперечень, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2012р. між Публічним акціонерним товариством "АТ "Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" (замовник) та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Статус Практика" (підрядник) укладено договір підряду №41-08/11 на виконання робочого проекту автоматичного порошкового пожежегасіння в приміщеннях за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 271) (надалі- договір) (т.1 а.с.13-14).

Відповідно до пункту 1.1. договору, замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобовязання виконати робочий проект автоматичного порошкового пожежегасіння в приміщеннях за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 271.

Вартість виконуваних робіт складає 18 846,89 грн. Передплата за договором складає 50% від суми виконуваних робіт, що складає 9 423,45 грн. (пункти 2.1., 2.2. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, 03.10.2012р. на виконання пункту 2.2. договору, відповідач сплатив 9 423,45грн. передплати за спірним договором, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку ТОВ "Компанія "Статус Практика" від 03.10.2012р. на суму 9 423,45грн. (т.1 а.с. 40).

Пунктом 2.3. договору сторони погодили, що кінцеві розрахунки проводяться по акту виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника не пізніше 5-ти календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт і підписання акту приймання-передачі документації.

Відповідно до пункту 3.1. договору, підрядник зобовязується виконати робочий проект автоматичного порошкового пожежегасіння протягом 30 календарних днів з моменту отримання передплати за договором.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що при простроченні платежу за виконані роботи замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який нараховуються пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочи, але не більше 0,2 відсотків від суми договору.

Відповідно до пункту 8.5. договору, підрядник передає замовнику документацію (робочий проект на встановлення автоматичного пожежегасіння), в двох примірниках, в результаті чого замовник та підрядник підписують акт приймання-передачі документації.

Листом від 30.10.2012р. вих.№10/30/1 (т. 1 а.с. 18) позивач повідомив ПАТ "АТ "Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань", що у відповідності до договору підряду №41-08/11 від 01.08.2012р. було розроблено робочий проект автоматичного порошкового пожежегасіння у приміщеннях за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 271. Для передачі вищезазначеного проекту, а також підписання актів, просив відповідача направити у найкоротший термін уповноваженого представника за адресою: м. Харків, вул. Чернишевського, 85.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2012р. на виконання умов договору співробітнику відповідача головному інженеру ОСОБА_4 була передана документація - два примірники оригіналу робочого проекту автоматичного порошкового пожежегасіння в приміщеннях за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 271, про що було складений акт приймання - передачі документації від 02.11.2012р. Головний інженер ОСОБА_4 від підпису акту приймання-передачі документації відмовився, про що було зазначено в акті приймання-передачі комісією ТОВ "Компанія "Статус Практика" у складі директора ОСОБА_5, економіста ОСОБА_6 та інженера ОСОБА_7 (т. 1 а.с.20).

25.12.2012р. ТОВ "Компанія "Статус Практика" було направлено лист (т.1 а.с.19) вих.№2512/1 ПАТ "АТ "Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань", в якому позивач звернувся до відповідача з проханням підписати та повернути акт приймання-передачі документації та акт виконаних робіт, які були передані представнику відповідача 02.11.2012р.

Листом від 01.08.2013р. за вих. № 01-08/1 позивачем було повторно направлено вимогу на адресу відповідача щодо повернення підписаних актів та здійснення кінцевого розрахунку за договором з направленням акту звіряння взаємних розрахунків (т.1 а.с.21-22).

Однак, дана вимога була залишена відповідачем без задоволення, що і стало підставою для звернення позивача до суду .

Надаючи правову оцінку позовним вимогам в частині стягнення суми боргу в розмірі 9 423,44грн., колегія суддів зазначає наступне.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України та статті 509 Цивільного кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязок.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належними чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до статті 882 Цивільного кодексу України, замовник який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Пунктом 6 Оглядового листа Вищого господарського суду України "Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду" (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)від 18.02.2013р. №01-06/374/2013 встановлено, що відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, а саме листами позивача від 30.10.2012р. за вих.№10/30/1, від 25.12.2012р. вих. № 2512/1, в яких зазначено, що 02.11.2012р. позивачем було передано співробітнику відповідача ОСОБА_4 документацію - два примірники оригіналу робочого проекту автоматичного порошкового пожежегасіння в приміщеннях за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, отже вказані обставини свідчать про те, що відповідач був повідомлений про виконання робіт позивачем ТОВ "Компанія "Статус Практика".

Щодо доводів апелянта, що працівник позивача ОСОБА_4 не мав повноважень на підписання акту приймання передачі та акту виконаних робіт, колегія суддів зазначає, що у судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 11.04.2016р. вказані доводи були спростовані, представник відповідача пояснив, що ОСОБА_4В є працівником ПАТ "АТ "Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань", а при складанні апеляційної скарги було допущено технічну описку.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2012р. на виконання умов договору співробітнику відповідача головному інженеру ОСОБА_4 була передана документація - два примірники оригіналу робочого проекту автоматичного порошкового пожежегасіння в приміщеннях за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 271, про що було складений акт приймання - передачі документації від 02.11.2012р. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України, частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Рішенням господарського суду Харківської області від 07.12.2015р. у справі 922/5394/15 залишеним без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 26.01.2016р. та Вищого господарського суду України від 23.03.2016р. встановлено, що відповідач ТОВ "Компанія "Статус Практика" у межах та порядку встановлених законом та договором підряду від 01.08.2012р. №41-08/11 здійснив свої обовязки належним чином, а тому висновки позивача ПАТ "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" щодо порушення відповідачем ТОВ "Компанія "Статус Практика" умов договору є безпідставною.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарський, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, тобто мають преюдиційне значення.

Пунктом 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов договору підряду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 9 234,44грн. підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 219,97 за період з 08.11.2012р. по 18.08.2013р., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно вимог статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, як встановлено в пункті 1.3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, з урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань правовими наслідками порушення грошового зобовязання, тобто зобовязання сплатити гроші, є обовязок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, місцевим господарським судом правомірно застосовано приписи статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, сплата яких передбачена вказаною статтею, не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення по їх сплаті.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що наданий позивачем розрахунок 3% річних за період з 08.11.2012р. по 18.08.2013р. відповідає обставинам справи та чинному законодавству України, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 219,97грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 3 769,38грн., колегія зазначає наступне.

За приписами статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, нестойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

Відповідно до пункту 5.2. договору, при простроченні платежу за виконані роботи замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше 0,2 відсотків від суми договору.

Досліджуючи наданий позивачем розрахунок, та з урахуванням приписів законодавства України, судова колегія апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в сумі 3 769,38грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 702,90грн. за період з 08.11.2012р. по 18.08.2013р.

Щодо доводів апелянта, що місцевим господарським судом було відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, колегія суддів зазначає.

Частиною 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Пунктом 3.16. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування поданого клопотання апелянтом було надано копію касаційної скарги з відбитком штампу відділу документального забезпечення та контролю Вищого господарського суду України, однак доказів у підтвердження прийняття до розгляду касаційної скарги відповідачем надано не було.

Отже, зупинення провадження у справі є правом суду з урахуванням всіх обставин справи, а не обов'язком.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи апелянта, щодо листа ПАТ "АТ "Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" від 13.01.2015р., в якому нібито підтверджується факт неотримання відповідачем результатів робіт за оспорюваних договором, та посилання апелянта на неналежну оцінку доказів місцевим господарським судом, а саме листа №09-07-2279 від 26.11.2015р. Харківської дирекції Поштампу ЦПЗ №1, копії опису вкладення до листа ТОВ "Компанія "Статус Практика" від 25.12.2012р. №2512/1, з наступних підстав.

Вказані документи відсутні в матеріалах справи, проте у справі №922/5394/15 їх було досліджено та надано належну оцінку, рішення господарського суду Харківської області від 07.12.2015р. у справі №922/5394/15 залишено без змін постановами Харківського апеляційного господарського суду від 26.01.2016р. та Вищого господарського суду від 23.03.2016р., набрало законної сили, а отже у розумінні частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини які були встановлені рішенням суду не потребують доказування та мають преюдиційне значення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 23.02.2016р. у справі № 922/6084/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 23.02.2016р. у справі № 922/6084/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2016р.

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.

Суддя Шутенко І.А.