УХВАЛА

07 квітня 2016 року Справа № 913/1204/15

Провадження №14/913/1204/15

Розглянувши заяву Комунального підприємства "Житлосервіс "Злагода" про відстрочення виконання рішення суду б/н б/д у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Сєвєродонецьк Луганської області

до Комунального підприємства "Житлосервіс "Злагода", м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 22652 грн. 04 коп.

Суддя господарський суд Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання - помічник судді Мєшкова Д.О.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув.

В С Т А Н О В И В:

28.03.2016 на адресу суду надійшла заява Комунального підприємства "Жилсервіс "Злагода" б/н б/д про відстрочення виконання судового рішення, у якій він просить відстрочити виконання рішення господарського суду Луганської області від 01.02.2016 у справі № 913/1204/15 про стягнення боргу в сумі 12090 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 1059 грн. 28 коп. та інфляційних втрат в сумі 9502 грн. 74 коп., витрат зі сплати судового збору в сумі 1218 грн. 00 коп. на строк до 20.06.2016.

Сторони не скористалися своїм правом, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не забезпечили участі повноважних представників у судовому засіданні, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши заяву про відстрочення виконання рішення та матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав задоволення даної заяви, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Луганської області від 01.02.2016 у справі № 913/1204/15 позов задоволено повністю та присуджено до стягнення з Комунального підприємства "Житлосервіс "Злагода" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 борг в сумі 12090 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 1059 грн. 28 коп. та інфляційні втрати в сумі 9502 грн. 74 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1218 грн. 00 коп.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.03.2016 рішення господарського суду Луганської області від 01.02.2016 у справі № 913/1204/15 залишено без змін.

На виконання рішення суду видано наказ від 24.03.2016 № 913/1204/15.

Відповідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.45 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

У відповідності зі ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на усій території України.

В силу ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. При відстрочці або розстрочці виконання рішення, ухвали, постанови господарський суд на загальних підставах може вжити заходів до забезпечення позову. Про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку. В необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю.

Підпунктами 7.1.1 та 7.1.2 п.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 №9 передбачено, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо. Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно з пп.7.2 п.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 №9 підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач повинен довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у справі.

Вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, інші обставини справи.

Відповідач на час розгляду даної заяви не надав суду документальне обґрунтування неможливості погашення суми боргу, суду не доведено винятковість випадку для надання відстрочки виконання рішення.

При цьому, завдаватимуться несприятливі наслідки позивачу через невиконання рішення суду щодо отримання заборгованості.

Відповідачем в порушення викладених приписів законодавства документально не підтверджено винятковість обставин, які надають право для відстрочки, не доведено наявність загрози банкрутства.

Судом критично оцінюється поданий відповідачем звіт про фінансові результати роботи (Звіт про сукупний дохід) за 2015 рік, оскільки він не підтверджує відсутність майна, на яке можливо було б звернути стягнення з метою виконання судового рішення у справі, а також не свідчить про фінансовий стан боржника на момент звернення до суду з заявою про відстрочення рішення суду, тобто станом на березень 2016 року.

Також, слід враховувати, що відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідальність боржника означає можливість стягнення суми невиконаного грошового зобов'язання, у тому числі із застосуванням заходів примусового характеру, передбачених законодавством.

Тобто боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання за будь-яких обставин.

Окрім того, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.617 Цивільного кодексу України, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх зобов'язань контрагентом боржника, відсутність у боржника необхідних коштів.

Разом з тим, відповідно до приписів ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тяжкий фінансовий стан відповідача не є підставою для відстрочення виконання рішення.

Заявником не доведено належними засобами доказування неможливість виконання ним на цей час грошового зобов'язання перед позивачем за рішенням суду у даній справі (відсутність коштів на рахунках, тощо), та обов'язкове виконання його в майбутньому, а саме до 20.06.2016.

Також, відповідачем не наведено будь-яких пояснень та не надано жодних доказів, що могли б свідчити про те, що він вживав всіх необхідних заходів до виконання договірних зобов'язань у строк, а також про те, що трапилася виняткова обставина, яка унеможливила таке виконання.

Посилання відповідача на те, що у 2014 році м.Сєвєродонецьк був тимчасово окупованою територією і в зазначений період в м.Сєвєродонецьку проводились бойові дії, судом відхиляються з огляду на наступне.

Так, зобов'язання відповідача оплатити вартість виконаних робіт відповідно до умов договору встановлено протягом 10 банківських днів від дня підписання акту виконаних робіт форми КБ-2В (акт від 03.12.2012), тобто до настання подій (бойові дії в м.Сєвєродонецьку), на які посилається відповідач, а отже і відсутні підстави для звільнення відповідача від виконання ним свого обов'язку щодо своєчасної оплати вартості виконаних робіт.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви Комунального підприємства "Жилсервіс "Злагода" б/н та без дати про відстрочення виконання рішення господарського суду Луганської області від 01.02.2016.

Керуючись ст.ст.86, 121 Господарського процесуального кодексу України , суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви Комунального підприємства "Жилсервіс "Злагода" б/н та без дати про відстрочення виконання рішення господарського суду Луганської області від 01.02.2016 у справі № 913/1204/15 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення.

Суддя Т.В. Косенко