ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016 року Справа № 904/292/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Ситниковій М.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність б/н від 15.03.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність № 53-02/9 від 01.11.2015 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/292/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рудомайн", м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровська область

про стягнення 39 945,02 грн. за договором про надання послуг

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рудомайн" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" 3% річних за період з 18.12.2015 року по 20.06.2016 року у сумі 11 383,80 грн., втрати від інфляції за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року у сумі 28 561,22 грн. за прострочення сплати суми заборгованості за договором №316 від 19.03.2012 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2016 року у справі №904/292/16 (суддя Суховаров А.В.) позов задоволений повністю: стягнуто Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рудомайн" 3% річних у сумі 11 383,80 грн., втрати від інфляції у сумі 28 561,22 грн. та 1 378,00 грн. витрат на сплату судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням Публічним акціонерним товариством "Криворізький залізорудний комбінат" умов договору №316 про надання послуг від 19.03.2012 року в частині своєчасної та повної оплати отриманих послуг згідно актів прийому-передачі виконаних робіт: від 31.03.2012 року, від 11.04.2012 року, від 23.04.2012 року, від 30.04.2012 року, від 10.05.2012 року, від 21.05.2012 року. Так, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015 року у справі №904/2292/15 стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рудомайн" основний борг у сумі 4 080 174,12 грн., 3% річних у сумі 347 908, 82 грн. за період з 06.06.2012 року по 10.04.2015 року та інфляційні у сумі 2 040 087,06 грн. Оскільки заборгованість відповідачем не погашена, місцевий господарський суд дійшов до висновку про правомірність позовних вимог про стягнення 3% річних за період з 18.12.2015 року по 20.06.2016 року у сумі 11 383,80 грн. та втрат від інфляції за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року у сумі 28 561,22 грн. за прострочення сплати суми заборгованості за договором №316 від 19.03.2012 року.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/292/16 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським не прийнято до уваги доводи відповідача про те, що виконання рішення суду у справі №904/2292/15 має відбуватись у порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження", тобто позивач звертається до органу державної виконавчої служби, який відкриває виконавче провадження та встановлює строк для добровільного виконання. Між тим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рудомайн" не зверталося до органу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження. Апелянт зазначає, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судового рішення регулюються виключно Законом України "Про виконавче провадження", тому застосування відповідальності за невиконання грошового зобовязання (стаття 625 Цивільного кодексу України) є помилковим. Оскільки в рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015 року у справі №904/2292/15 не зазначені банківські реквізити, а позивач не звернувся до органу державної виконавчої служби із заявою про виконання його в примусовому порядку, відповідач був позбавлений можливості виконати рішення. Апелянт вважає, що місцевим господарським судом не надана правова оцінка бездіяльності позивача та безпідставно встановлена вина лише відповідача у невиконанні рішення суду.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/292/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Коваль Л.А., Чередко А.Є., розгляд скарги призначений у судове засіданні на 11.04.2016 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 11.04.2016 року, представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її в повному обсязі. Також, Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат" надало письмові пояснення (вих. №53-02/1066 від 08.04.2016 року), в яких зазначило, що під час складання апеляційної скарги було допущено описку щодо дати оскаржуваного рішення, а саме зазначено: "15.01.2016 року", у звязку з чим уточнило дату рішення, що оскаржується, а саме: 15.02.2016 року.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Рудомайн" проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, однак письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав.

У судовому засіданні 11.04.2016 року оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015 року у справі №904/2292/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рудомайн", до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення 6 131 014,58 грн. встановлено такі обставини.

19.03.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рудомайн" (виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Криворізький залізорудний комбінат" (замовник) укладений договір №316 про надання послуг (надалі - договір) за умовами якого виконавець зобовязується в порядку і на умовах, визначених цим договором за дорученням замовника надати послуги по збагаченню (надалі - послуги) некондиційної фракції рудної маси (надалі - сировина) з отриманням готової продукції: аглоруда для агломераційного виробництва (надалі - продукція) згідно ТУ У 13.1-1-2008 ПАТ "Кривбасзалізрудком", а замовник зобовязується прийняти послуги та оплатити їх відповідно до умов договору (пункт 1.1 договору)

Відповідно до пункту 2.1 договору вартість послуг, наданих виконавцем, складає 237,60 грн. з урахуванням ПДВ, у т.ч. ПДВ 20 % - 39,60 грн. за одну тонну виготовленої продукції (у т.ч. витрати по вивозу бідних кварцитів після переробки в зону рекультивації).

Загальна вартість Договору на момент підписання складає (орієнтовно) 19 008 000,00 грн. з урахуванням ПДВ, у т.ч. ПДВ 20% - 3 168 000,00 грн. Підставою для розрахунку за надані згідно цього договору послуги є приймально-здавальні акти виконаних робіт згідно пункту 4.2. цього договору (пункти. 2.3., 2.4 договору).

Пунктом 2.5 договору передбачено, що оплата наданих послуг по збагаченню згідно цього договору здійснюється на підставі виставлених рахунків шляхом прямого перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця, але не пізніше 10 банківських днів з дати підписання акту виконаних робіт.

Згідно з пунктом 5.3.2 договору замовник зобовязується приймати надані виконавцем послуги й оплачувати їх у розмірі та у строки, передбачені даним договором.

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Рудомайн" (виконавець) надало Публічному акціонерному товариству "Криворізький залізорудний комбінат" обумовлені договором послуги згідно актів прийому-передачі виконаних робіт: від 31.03.2012 року, від 11.04.2012 року, від 23.04.2012 року, від 30.04.2012 року, від 10.05.2012 року, від 21.05.2012 року, які підписані обома сторонами та скріплені печатками.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/2292/15 від 14.04.2015 року встановлений факт укладення між сторонами договору, надання позивачем обумовлених договором послуг, а також порушення відповідачем зобовязань щодо оплати наданих послуг у сумі 4 080 174,12 грн.

Так, рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/2292/15 від 14.04.2015 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рудомайн" 4 080 174,12 грн. основного боргу, 347 908,82 грн. 3% річних за період з 06.06.2012 року по 10.04.2015 року, 2 040 087,06 грн. інфляційних втрат за період з червня 2012 року по березень 2015 року, 73 080,00 грн. судового збору

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Причиною виникнення спору у справі №904/292/16 є неналежне виконання відповідачем умов договору №316 про надання послуг від 19.03.2012 року в частині своєчасної та повної оплати наданих послуг згідно актів прийому-передачі виконаних робіт: від 31.03.2012 року, від 11.04.2012 року, від 23.04.2012 року, від 30.04.2012 року, від 10.05.2012 року, від 21.05.2012 року у сумі 4 080 174,12 грн.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобовязання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно з приписами частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних за період з 18.12.2015 року по 20.01.2016 року у сумі 11 383,80 грн. та втрати від інфляції за грудень 2015 року у сумі 28 561,22 грн.

Враховуючи наявність прострочення виконання грошового зобовязання (оплати послуг за договором №316 про надання послуг від 19.03.2012 року) апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про правомірність заявлених вимог про стягнення 3% річних за період з 18.12.2015 року по 20.01.2016 року у сумі 11 383,80 грн. та втрат від інфляції за період за грудень 2015 року у сумі 28 561,22 грн.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про безпідставність нарахування 3% річних та втрат від інфляції, а також не дослідження місцевим господарським судом вини позивача у невиконанні відповідачем рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/2292/15 з таких підстав.

Предметом спору у справі №904/292/16 є стягнення 3% річних та втрат від інфляції згідно статті 625 Цивільного кодексу України на суму заборгованості за договором №316 про надання послуг від 19.03.2012 року (4 080 174,12 грн.), а не у звязку з невиконанням рішення місцевого господарського суду у справі №904/2292/15 як вважає апелянт.

Як зазначено у рішенні господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/2292/15, відповідно до пункту 2.5 договору оплата наданих послуг по збагаченню згідно цього договору здійснюється на підставі виставлених рахунків шляхом прямого перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця, але не пізніше 10 банківських днів з дати підписання акту виконаних робіт.

Крім того, у разі неможливості виконати зобовязання зі сплати боргу відповідач має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей у депозит нотаріуса у порядку статті 537 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2016 року у справі №904/2292/15 встановлений факт неналежного виконання Публічним акціонерним товариством "Криворізький залізорудний комбінат" зобовязань за договором №316 про надання послуг від 19.03.2012 року в частині оплати заборгованості у сумі 4 080 174,12 грн., а посилання позивача на невиконання вказаного рішення (яким стягнуто суму заборгованості) лише підтверджує наявність заборгованості.

Апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити про те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. А тому наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду України, яка викладена у постановах №6/433-42/183, №12/207 від 14.11.2011 року, №37/64 від 23.01.2012 року та №37/64 від 23.01.2012 року, що є обов'язковим для застосування господарським судом відповідно до статті 11128 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Таким чином, апеляційний господарський суд не вбачає підстав, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, для зміни або скасування рішення суду першої інстанції та, відповідно, підстави для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат".

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача (апелянта).

Керуючись статтями 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/292/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2016 року у справі №904/292/16 залишити без змін.

Повна постанова складена 11.04.2016 року.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко