ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2016р. Справа№ 914/1522/15

Господарський суд Львівської області в складі судді Петрашко М.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, м.Київ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Львівський будівельний холдинг, м.Львів

про розірвання договору та стягнення 2 162 147,74 грн.

За участю представників сторін:

від прокуратури ОСОБА_2 прокурор (службове посвідчення №034450);

від позивача ОСОБА_3 представник (довіреність №220/183/д від 08.02.2016р.);

від відповідача ОСОБА_4 представник (довіреність б/н від 01.02.2016р.); ОСОБА_5 представник (довіреність б/н від 01.02.2016р.).

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Заступником військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Львівський будівельний холдинг про розірвання договору підряду на закупівлю робіт з реконструкції казарми під 41 квартирний житловий будинок в м.Мукачеві Закарпатської області по вул.Куруців, 17 (шифр 1/08-1,2) від 01.11.2011р. №227/ДБК-317БУД та стягнення 1 645 893,32 грн., з яких 1 172 277,23 грн. сума отриманого та неосвоєного авансу, 308 308,92 грн. інфляційні втрати, 83 247,77 грн. пеня та 82 059,40 грн. штраф.

17.07.2015р. прокуратурою подано заяву (вх.3086/16) про збільшення розміру позовних вимог, в якій Заступник військового прокурора Західного регіону України просить розірвати договір підряду на закупівлю робіт з реконструкції казарми під 41 квартирний житловий будинок в м.Мукачеві Закарпатської області по вул.Куруців, 17 (шифр 1/08-1,2) від 01.11.2011р. №227/ДБК-317БУД та стягнути з відповідача 2 431 132,40 грн., з яких 1 441 261,89 грн. сума отриманого та неосвоєного авансу, 678 834,35 грн. інфляційні втрати, 210 147,83 грн. пеня, 100 888,33 грн. штраф.

Заяву про збільшення розміру позовних вимог прокуратура обґрунтовує тим, що у червні 2015р. інспектором технічного нагляду за будівництвом до Західного управління капітального будівництва Міністерства оборони України подано довідку про вартість виконаних робіт за квітень 2015р., проведених ТзОВ «Львівський будівельний холдинг» з реконструкції казарми під 41 квартирний житловий будинок в м.Мукачеві Закарпатської області по вул.Куруців, 17 (шифр 1/08-1,2) від 01.11.2011р. №227/ДБК-317БУД.

Відповідно до вказаної довідки знято вартість виконаних робіт на загальну суму 268 984,66 грн. Таким чином, прокурор стверджує, що в результаті зняття вартості виконаних робіт, сума невідпрацьованого авансу (основна сума боргу) збільшилась на 268 984,66 грн. і становить 1 441 261,89 грн.

Слід зазначити, що первісні позовні вимоги, які заявлені у позовній заяві ґрунтуються на неосвоєнні наданого відповідачу авансу на закупівлю матеріалів для виконання робіт передбачених договором підряду та відповідно до Постанови КМУ України, від 27.12.2001, № 1764 "Про затвердження Порядку державного фінансування капітального будівництва».

У пункті 19 вищезазначеної Постанови зазначено, що замовник перераховує підряднику аванс, якщо це передбачено договором (контрактом). Розмір авансу не може перевищувати 30 відсотків вартості річного обсягу робіт. Підрядник зобов'язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу. По закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику.

Відповідно до платіжного доручення №227/3/38 від 14.08.2014р. на суму 1 649 000,00 грн. призначенням платежу є попередня оплата на придбання матеріалів для виконання робіт.

Таким чином, у заяві про збільшення розміру позовних вимог прокурор збільшує суму основного боргу (неосвоєного авансу на придбання матеріалів) на 268 984,66 грн. за рахунок вартості виконаних робіт.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Разом з тим, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (п.3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві (п.3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Аналізуючи вищенаведене, збільшення суми основного боргу (неосвоєного авансу на придбання матеріалів) на 268 984,66 грн. за рахунок вартості виконаних робіт суд розцінює як доповнення позову не новими, а іншими обставинами та вимогами, які не стосуються предмету спору, а отже заявлено ще один (інший) позов у даній справі. Враховуючи те, що прокурор не подав обґрунтований (деталізований) розрахунок збільшення розміру позовних вимог, зокрема щодо інфляційних втрат, пені та штрафу, суд відхиляє заяву про збільшення розміру позовних вимог на суму 268 984,66 грн.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду.

Представники прокуратури та позивача позовні вимоги з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог підтримали повністю, просили позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві та у заяві про збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача подав письмові пояснення (вх.№15115/16) та доповнення до письмових пояснень (14974/16) щодо предмета спору. Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи та заперечення представників прокуратури, позивача та відповідача, суд

встановив:

01.11.2011р. між Міністерством оборони України (замовник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Львівський будівельний холдинг» (генпідрядник) укладено договір №227/ДКБ-317Буд підряду на закупівлю робіт з реконструкції казарми під 41 квартирний житловий будинок в м.Мукачеві Закарпатської області по вул.Куруців, 17 (шифр 1/08-1,2).

Предметом договору є виконання робіт з реконструкції казарми під 41 квартирний житловий будинок, які замовник доручає виконати генпідряднику, а генпідрядник зобовязується на свій ризик виконати та здати йому закінчені роботи.

Відповідно до п.3.1. договору договірна ціна робіт становить 10 497 378,16 грн.

Згідно із 4.2.1. договору розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі типових форм №КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт»; КБ-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт».

Пунктом 5.1.1. договору передбачено, що генпідрядник повинен розпочати виконання робіт за договором в м.Мукачево, Закарпатської області по вул. Куруців, 17, протягом пяти календарних днів з дня підписання договору сторонами і завершити виконання робіт, ввести обєкт в експлуатацію та передати його замовнику відповідно до умов договору не пізніше 30 серпня 2012р.

Відповідно до п.5.2.3. договору якщо при здійсненні будівництва, введенні обєкта в експлуатацію чи передання його замовнику виникнуть зауваження до стану (якості) цього обєкта і житла (квартир) в ньому, сторони зобовязані скласти акт з переліком і кількісним визначенням виявлених недоліків (недоробок і порушень) та строків їх усунення. Якщо генпідрядник відмовиться взяти участь у складанні чи підписанні вказаного акту, замовник має право скласти цей акт за участю незалежних компетентних експертів. Визначені у цьому акті зауваженні щодо недоліків, недоробок або порушень (якщо такі будуть виявлені) та терміни їх усунення (виправлення) будуть обовязковими до виконання генпідрядником, а також будуть підставами для накладення на генпідрядника відповідних штрафних санкцій, виплати генпідрядником замовнику визначеної договором неустойки та відшкодування завданих замовнику внаслідок порушення договору збитків.

Згідно із п.5.3.4. договору генпідрядник зобовязаний забезпечувати будівництво обєкта необхідними матеріально-технічними (зокрема будівельними матеріалами, обладнанням, устаткуванням, виробами і конструкціями тощо) та енергетичними ресурсами. При цьому генпідрядник відповідає за їх якість і відповідність вимогам, установленим нормативними документами та проектною документацією.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що замовник має право вимагати від генпідрядника своєчасного та якісного виконання робіт будівництва обєкта, передачі обєкта відповідно до умов договору і вимог чинного законодавства у галузі капітального будівництва обєктів житлового та іншого призначення. За умови істотного невиконання генпідрядником взятих ним на себе зобовязань за договором відмовитися зі свого боку від виконання умов договору та вимагати відшкодування понесених при цьому збитків у повному обсязі понад сплати неустойки або достроково розірвати договір повідомивши про це його у строк 20 днів.

Відповідно до п.7.2. договору генпідрядник за несвоєчасне виконання взятих на себе за договором зобовязань, зокрема щодо строків початку виконання робіт, порушення графіку виконання робіт і передачі обєкта замовнику; якості робіт, що виконуються на обєкті, відповідності їх затвердженій проектній документації на будівництво обєкта і вимогам чинних нормативно-правових актів України (Державних будівельних норм, правил,

стандартів тощо) у галузі будівництва та експлуатації обєктів житлового призначення та інших зобовязань за договором, сплачує замовнику штраф згідно положень ст.231 ГК України (із врахуванням змін розміру облікової ставки за даними НБУ у період, за який нараховується штраф) та відшкодувати завдані внаслідок цього замовнику збитки понад сплати штрафу в повному обсязі.

14.08.2014р. на виконання договору позивачем було надано відповідачу аванс на придбання матеріалів для виконання робіт передбачених укладеним між сторонами договором в розмірі 1 649 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №227/3/38 від 14.08.2014р.

Відповідно до додаткової угоди №8/317 від 30.12.2014р. до вищезазначеного договору, у звязку з не відпрацюванням авансу протягом трьох місяців наданого за рішенням Міністра оборони України від 04.08.2014р. № 10806/з Генпідряднику 14.08.2014р. на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів відповідно до Постанови КМУ № 1764 від 27.12.2001р. у розмірі 1 649 000,00 грн., та з метою зменшення дебіторської заборгованості у розмірі 1 172 277,43 грн. генпідрядника перед замовником, сторони погодились внести зміни у пункт 5.1.1. та 10.11 договору якими продовжили строк дії договору до 15.04.2015р.

Як стверджує прокурор та позивач у вересні-жовтні 2014 відповідачем було використано кошти на закупівлю матеріалів в сумі 476 722,77 грн. Залишок коштів в розмірі 1 172 277,23 грн. за твердженням прокурора та позивача залишився невикористаним. 15.04.2015р. позивач звернувся до відповідача з пропозицією розірвати договір.

Прокурор у позовній заяві стверджує, що відповідачем виконання робіт з реконструкції казарми під 41 квартирний житловий будинок в м.Мукачеві Закарпатської області по вул.Куруців, 17 не завершено, обєкт в експлуатацію не введений та відповідно замовнику не переданий.

У позовній заяві прокурор посилається на п.п. д) п.9.4. та п.9.6. договору, в яких зазначено, що замовник має право розірвати договір з причин відставання генпідрядника від графіка виконання робіт більш, ніж на 2 місяці. Сторона, яка прийняла рішення про зміну або розірвання договору, повинна надіслати відповідну письмову пропозицію другій стороні. Сторона, яка одержала письмову пропозицію про внесення змін у договір або його розірвання зобовязана протягом 20 днів від дати отримання, повідомити другу сторону про своє рішення.

Таким чином, прокурор в позовній заяві просить розірвати договір підряду на закупівлю робіт з реконструкції казарми під 41 квартирний житловий будинок в м.Мукачеві Закарпатської області по вул.Куруців, 17 (шифр 1/08-1,2) від 01.11.2011р. №227/ДБК-317БУД, а також стягнути суму коштів, які не використані відповідачем на закупівлю матеріалів з врахуванням інфляційних втрат, пені та штрафу.

У заяві про збільшення розміру позовних вимог зазначено, що сума основного боргу (невикористаного авансу) збільшилась на суму 268 984,66 грн., оскільки у червні 2015р. інспектором технічного нагляду за будівництвом до Західного управління капітального будівництва Міністерства оборони України подано довідку про вартість виконаних робіт за квітень 2015р., проведених ТзОВ «Львівський будівельний холдинг» з реконструкції казарми під 41 квартирний житловий будинок в м.Мукачеві Закарпатської області по вул.Куруців, 17 (шифр 1/08-1,2) від 01.11.2011р. №227/ДБК-317БУД., відповідно до якої знято вартість виконаних робіт на загальну суму 268 984,66 грн.

Отже, у заяві про збільшення розміру позовних вимог зазначено, що в результаті зняття вартості виконаних робіт сума невідпрацьованого авансу (основного боргу) збільшилась та становить 1 441 261,89 грн.

Також на підставі ч.2 ст.625 ЦК України відповідачу на суму основного боргу нараховано інфляційні втрати в розмірі 678 834,35 грн.

Крім того, керуючись ч.2 ст.231 ГК України відповідачу на суму основного боргу нараховано пеню в розмірі 210 147,83 грн. та штраф в розмірі 100 888,33 грн.

Таким чином, відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог Заступник військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України просить розірвати договір підряду на закупівлю робіт з реконструкції казарми під 41 квартирний житловий будинок в м.Мукачеві Закарпатської області по вул.Куруців, 17 (шифр 1/08-1,2) від 01.11.2011р. №227/ДБК-317БУД та стягнути з відповідача на користь позивача 2 431 132,40 грн., з яких 1 441 261,89 грн. сума отриманого та неосвоєного авансу, 678 834,35 грн. інфляційні втрати, 210 147,83 грн. пеня, 100 888,33 грн. штраф.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того відповідачем було подано письмові пояснення та доповнення до письмових пояснень, в яких відповідач проти позову заперечує.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що частково слід припинити провадження у справі та частково слід відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.11.2011р. між позивачем та відповідачем укладено договір №227/ДКБ-317Буд підряду на закупівлю робіт з реконструкції казарми під 41 квартирний житловий будинок в м.Мукачеві Закарпатської області по вул.Куруців, 17 (шифр 1/08-1,2). Предметом договору є виконання робіт з реконструкції казарми під 41 квартирний житловий будинок, які позивач доручає виконати відповідачу, а відповідач зобовязується на свій ризик виконати та здати йому закінчені роботи.

В матеріалах справи містяться акти виконаних робіт по вказаному договору підряду на закупівлю робіт з реконструкції казарми під 41 квартирний житловий будинок в м.Мукачеві Закарпатської області по вул.Куруців, 17 (шифр 1/08-1,2) від 01.11.2011р. №227/ДБК-317БУД.

Відповідно до п.5.2.3. договору якщо при здійсненні будівництва, введенні обєкта в експлуатацію чи передання його замовнику виникнуть зауваження до стану (якості) цього обєкта і житла (квартир) в ньому, сторони зобовязані скласти акт з переліком і кількісним визначенням виявлених недоліків (недоробок і порушень) та строків їх усунення. Якщо генпідрядник відмовиться взяти участь у складанні чи підписанні вказаного акту, замовник має право скласти цей акт за участю незалежних компетентних експертів. Визначені у цьому акті зауваженні щодо недоліків, недоробок або порушень (якщо такі будуть виявлені) та терміни їх усунення (виправлення) будуть обовязковими до виконання генпідрядником, а також будуть підставами для накладення на генпідрядника відповідних штрафних санкцій, виплати генпідрядником замовнику визначеної договором неустойки та відшкодування завданих замовнику внаслідок порушення договору збитків.

В матеріалах справи відсутній акт з переліком і кількісним визначенням виявлених недоліків (недоробок і порушень) та строків їх усунення, який передбачений п.5.2.3. договору.

Статтею 853 ЦК України передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

З матеріалів справи вбачається, що починаючи з вересня 2014р. акти приймання виконаних робіт позивачем не підписані, проте вмотивованої відмови від підписання актів матеріали справи не містять.

В матеріалах справи міститься пропозиція від 15.04.2015р. про розірвання договору в порядку ст.188 ГК України.

Статтею 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Підпунктом «д» пункту 9.4. договору передбачено, що замовник має право розірвати договір у випадку відставання генпідрядника від графіка виконання робіт більш, ніж на 2 місяці.

Як зазначалось вище, додатковою угодою №8/317 від 30.12.2014р. до договору підряду сторони виклали пункт 5.1.1. та 10.1. договору в новій редакції, продовживши строк дії договору до 15.04.2015р., а пропозиція про розірвання договору була надіслана відповідачу 15.04.2015р. Відтак, пропозиція розірвати договір була надіслана позивачем відповідачу без дотримання вимог підпункту «д» пункту 9.4. договору, і строк для предявлення такої

пропозиції на момент подання позовної заяви не настав.

Разом з тим, прокурором не зазначено чи завдано відповідачем шкоди внаслідок чого позивач значною мірою позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору, як це вимагає ст. 651 ЦК України, у разі звернення з такими позовними вимогами до суду. Окрім цього, договір підряду не містить положень про його розірвання у випадку неосвоєння авансу наданого для закупівлі матеріалів.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства та умови договору, суд дійшов висновку відсутності підстав для розірвання договору підряду, а отже в частині позовних вимог про розірвання договору підряду слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 1 441 261,89 грн. суми отриманого та неосвоєного авансу суд зазначає наступне.

Як було зазначено, суд відхилив заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині збільшення суми основного боргу (неосвоєного авансу на придбання матеріалів) на 268 984,66 грн. за рахунок вартості виконаних робіт. Відтак, оспорюванню сумою неосвоєного авансу на придбання матеріалів є 1 172 277,23 грн.

В матеріалах справи міститься висновок №3444 судової будівельно-технічної експертизи за постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області підполковника міліції ОСОБА_6 від 31.08.2015р. з досудового розслідування, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000611 від 04 серпня 2015р. про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України. Обставини встановлені у даному висновку сторони не заперечують.

Відповідно до вказаного висновку фактична вартість виконаних робіт з реконструкції казарми під 41-квартирний житловий будинок в м.Мукачево, Закарпатської області по вул.Куруців, 17 за весь період виконання робіт становить 6 652 455,40 грн.

Із поданих матеріалів вбачається, що станом на дату прийняття рішення у даній справі наданий відповідачу аванс на придбання матеріалів для виконання робіт передбачених укладеним між сторонами договором в розмірі 1 649 000,00 грн. використаний в повному обсязі.

Відповідач у підтвердження повного використання вказаного авансу долучив до матеріалів справи видаткові накладні за вересень-грудень 2014р. на придбання, за твердженням відповідача, матеріалів на виконання договору №227/ДКБ-317Буд підряду на закупівлю робіт з реконструкції казарми під 41 квартирний житловий будинок в м.Мукачеві Закарпатської області по вул.Куруців, 17 (шифр 1/08-1,2). Проте, суд звертає увагу, що у видаткових накладних відсутні відомості про те, що вказані матеріали придбані на виконання вищенаведеного договору підряду. Разом з тим, у судовому засіданні відповідач підтвердив, що у період виконання робіт з реконструкції казарми під 41 квартирний житловий будинок в м.Мукачеві Закарпатської області по вул.Куруців, 17, він виконував роботи і на інших обєктах будівництва, які не стосуються даної справи. Відтак, суд не може брати до уваги видаткові накладні як доказ на придбання матеріалів саме для виконання робіт з реконструкції казарми під 41 квартирний житловий будинок в м.Мукачеві Закарпатської області.

Відповідно до додаткової угоди №8/317 від 30.12.2014р. до вищезазначеного договору, у звязку з не відпрацюванням авансу протягом трьох місяців наданого за рішенням Міністра оборони України від 04.08.2014р. № 10806/з Генпідряднику 14.08.2014р. на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів відповідно до Постанови КМУ № 1764 від 27.12.2001р. у розмірі 1 649 000,00 грн., та з метою зменшення дебіторської заборгованості у розмірі 1 172 277,43 грн. генпідрядника перед замовником, сторони погодились внести зміни у пункт 5.1.1. та 10.1. договору якими продовжили строк дії договору до 15.04.2015р.

Відтак, суд дійшов висновку, що загальна сума невикористаного та неповернутого відповідачем авансу на придбання матеріалів після закінчення строку дії договору та на момент подання позову становить 533 025,33 грн. При визначенні даної суми, суд виходив з вартості матеріалів, яка зазначена у актах приймання виконаних будівельних робіт за червень та жовтень 2015р. які долучені до справи відповідачем. Доказів того, що матеріали, вартість яких зазначена у вказаних актах, придбані до закінчення строку дії договору підряду, матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмету спору господарський суд припиняє провадження у справі. Таким чином, враховуючи те, що аванс у розмірі 533 025,33 грн. був використаний на придбання матеріалів для виконання робіт по договору підряду після порушення провадження у справі, суд дійшов висновку припинити провадження у справі в цій частині у звязку із відсутністю предмета спору.

Відповідно в решті позовних вимог про стягнення з відповідача суми невикористаного авансу, суд дійшов висновку відмовити.

Щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд звертає увагу, що обовязок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення сум авансу та завдатку, оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобовязань, а з інших підстав (п.5.2. Постанови Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань»).

Таким чином, в даному випадку відсутні підставі для нарахування інфляційних втрат, оскільки зміст позовних вимог стосується повернення відповідачем суми невикористаного ним авансу наданого для придбання матеріалів на виконання договору підряду. Отже, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені та штрафу, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.2 ст.231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Враховуючи те, що зміст позовних вимог стосується повернення відповідачем суми невикористаного ним авансу наданого для придбання матеріалів на виконання договору підряду, а не обігу (поставкою) товару чи виконанням робіт, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені та штрафу слід відмовити.

Разом з тим, Постанова КМУ України, від 27.12.2001, № 1764 "Про затвердження Порядку державного фінансування капітального будівництва», у відповідності до якої було видано аванс на придбання для виконання робіт матеріалів, та договір підряду на закупівлю робіт з реконструкції казарми під 41 квартирний житловий будинок в м.Мукачеві Закарпатської області по вул.Куруців, 17 (шифр 1/08-1,2) від 01.11.2011р. №227/ДБК-317БУД, не містять положень щодо штрафних санкцій за невчасне повернення авансу на придбання матеріалів.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно із п.п.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону, що діяв на момент звернення до суду) ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Згідно із п.п.2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону, що діяв на момент звернення до суду) ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Отже, розмір судового збору за позовну вимогу майнового характеру про стягнення 2 162 147,74 грн. становить 43242,95 грн., а розмір судового збору за позовну вимогу немайнового характеру про розірвання договору підряду становить 1 218,00 грн.

Згідно законодавства, діючого на момент звернення прокуратури з позовом, зокрема Закону України "Про судовий збір", органам прокуратури було надано пільги по сплаті судового збору.

Враховуючи, що протягом розгляду спору прокурором лише 17.07.2015р. збільшувались позовні вимоги, тобто до моменту внесення змін щодо пільг по сплаті судового збору, у суду відсутні правові підстави покладати обовязок по сплаті судового збору на прокуратуру.

Також, суд вважає, що відсутні правові підстави щодо покладення обовязку по сплаті судового збору також і на позивача, оскільки ні діючим законодавством, ні постановою Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013р. №7 із змінами та доповненнями внесеними постановою від 16.12.2015р., не передбачено обовязку стягнення з позивача судового збору у випадку відмови чи часткової відмови у задоволенні позову поданого в його інтересах прокурором.

Однак, частиною 1 ст.49 ГПК України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Згідно із ч.3 ст.49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, враховуючи те, що провадження у справі в частині стягнення неповерненої суми авансу у розмірі 533 025,33 грн. припинено, оскільки судом встановлено, що вказана сума була використана після порушення провадження у справі та закінчення строку дії договору підряду, враховуючи норми ст.49 ГПК України, суд дійшов висновку стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України 10660,50 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, п. 11 ч.1 ст.80, ст.ст. 82-85, 115, 116, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. В частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Львівський будівельний холдинг» (79040, м.Львів, вул.Конюшинна, 5, ) на користь Міністерства оборони України авансу у розмірі 533 025,33 грн. припинити провадження у справі.

2. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Львівський будівельний холдинг» (79040, м.Львів, вул.Конюшинна, буд. 5, ) в дохід Державного бюджету України 10660,50 грн.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 11.04.2016р.

Суддя Петрашко М.М.