ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2016 р.Справа № 916/4291/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: суддів секретар судового засідання за участю представників учасників процесу: Від ДП «Одеський морський торговельний порт» Від Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України Від Міністерства інфраструктури України Богатиря К.В. Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А. Герасименко Ю.С. Казакова К.О., довіреність № 20/7-1188, дата видачі: 08.07.15 Сорока Є.В., довіреність № 154/11/1-31, дата видачі: 04.01.16 Драчевський В.С., довіреність № 6890/15/14-15, дата видачі: 18.12.15
розглянувши апеляційну скаргу Командування військово-морських сил Збройних сил України
на рішення господарського суду Одеської області
від11.01.2016р.
у справі№ 916/4291/15 /суддя Рога Н.В./
за позовом Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт»
до відповідача за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору проКомандування військово-морських сил Збройних сил України 1) Міністерство інфраструктури України; 2) Міністерство оборони України стягнення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт», звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Командування військово-морських сил Збройних сил України про стягнення заборгованості у сумі 173 931,00грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.12.2015р. залучено до участі у справі у якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Міністерство інфраструктури України та Міністерство оборони України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.01.2016р. позовну заяву Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» задовольнили повністю; стягнули з Командування військово-морських сил Збройних сил України на користь Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» заборгованість у сумі 173 931,00грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 608,97грн.

Не погоджуючись з даним рішенням Командуванням військово-морських сил Збройних сил України подано апеляційну скаргу, відповідно до якої скаржник просить рішення господарського суду Одеської області від 11.01.2016р. по справі 916/4291/15 скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» відмовити у повному обсязі.

Як на підставу викладених у скарзі вимог, апелянт посилається на наступне:

- відповідно до пункту 2 рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 березня 2014 року «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України» введеного в дію Указом Президента № 339/2014 від 24.03.2014, завдання щодо здійснення передислокації покладено на Кабінет Міністрів України;

- швартування кораблів та суден Військово Морських Сил Збройних Сил України було здійснено державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» на підставі наказу Міністерства інфраструктури України № 174 від 10.04.2014р. та окремого доручення № 378/4/11-14 від 14.04.2014. Однак в зазначених документах не визначено юридичну особу, яка повинна здійснити оплату швартування та взагалі не йдеться про надання будь яких платних послуг;

- відповідно до статті 5 «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» Закону за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, а також за шкоду і збитки, заподіянні довкіллю, правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором. Однак, між державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» та Командуванням військово-морських сил Збройних сил України жодних договірних відносин щодо надання послуг по швартуванню кораблів та суден не існує та не існувало;

- рішенням від 11.01.2016р. стягнуто з Командування військово-морських сил Збройних сил України () заборгованість, однак на теперішній час в Єдиному Державному реєстрі підприємств та організацій України юридична особа «Командування військово-морських сил Збройних сил України» не зареєстрована, а за означеним кодом ЄДРПОУ зареєстровано юридичну особу військова частина НОМЕР_1 .

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 08.02.2016р. апеляційну скаргу Командування військово-морських сил Збройних сил України на рішення господарського суду Одеської області від 11.01.2016р. у справі № 916/4291/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Богатиря К.В., суддів Жекова В.І., Мишкіної М.А.

Розпорядженням В.о. керівника апарату суду № 86 від 23.02.2016р. призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв`язку із перебуванням судді Жекова В.І. у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 23.02.2016р., справу № 916/4291/15 розподілено на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Богатиря К.В., суддів Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 24.02.2016р. (у складі колегії суддів: головуючого Богатиря К.В., суддів Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.) прийнято справу до провадження з призначеним розглядом на 24.02.2016р. о 12:30.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 24.02.2016р. розгляд апеляційної скарги по справі № 916/4291/15 відкладено на 14.03.2016р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.03.2016р. розгляд апеляційної скарги по справі № 916/4291/15 відкладено на 06.04.2016р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі докази та доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд встановив наступне.

В позовній заяві Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» посилається на несплату відповідачем - Командуванням військово-морських сил Збройних сил України заборгованості за фактично наданні послуги по швартуванню кораблів та суден Військово морських сил України до місць постійного базування в морському порту Одеса та портопункті Очаків, здійсненних на виконання наказу Міністерства інфраструктури України № 174 від 10.04.2014р. та окремого доручення № 378/4/11-14 від 14.04.2014р., з посиланням на ст.ст. 3, 11, 15, 16, 22, 202, 203, 205-208, 509, 510, 525, 526, 610, 626-629 Цивільного кодексу України та ст.ст. 189,190, 193, 222 Господарського кодексу України.

Відповідно до Указу Президента України від 24.03.2014р. № 339 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014р. «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь в інші регіони України», на підставі Наказу Міністерства інфраструктури України від 10.04.2014р. та Окремого доручення №378/4/11-14 від 14.04.2014р. ДП «Одеський морський торговельний порт» було доручено забезпечити проводку (швартування) об`єктів буксирування до місць постійного базування в морському порту Одеса та портопункті Очаків.

14.03.2016р. Міністерством інфраструктури України на вимогу Одеського апеляційного господарського суду для долучення до матеріалів справи надано копії:

- листа Міністерства оборони України від 09.04.2014р. № 220/2086 Міністерству інфраструктури України;

- додатку до листа Міністерству інфраструктури України заявки на буксирування кораблів (суден) Військово Морських Сил Збройних Сил України з тимчасово окупованих територій.

Вищевказаним листом від 09.04.2014р. № 220/2086, адресованим Міністерству інфраструктури України, Міністерство оборони України просило забезпечити:

- буксирування кораблів (суден) Військово Морських Сил Збройних Сил України з пунктів базування Севастополь, Новоозерне до пунктів базування Одеса та Очаків;

- доставки на їх борт членів екіпажів, аварійних партій, пошуково рятувального майна тощо.

Також, в означеному листі вказано, що оплату послуг буде здійснено згідно з чинним законодавством.

Додаток до листа Міністерству інфраструктури України заявка на буксирування кораблів (суден) Військово Морських Сил Збройних Сил України з тимчасово окупованих територій, підписана Тимчасово виконуючим обов`язки начальника штабу Командування Військово Морських Сил Збройних Сил України.

В зазначеній заявці, яка адресована Міністерству інфраструктури України, Командування Військово Морських Сил Збройних Сил України просить забезпечити буксирування конкретних військових кораблів.

Наказом № 174 від 10.04.2014р. Міністерство інфраструктури України, відповідно до Указу Президента України від 24.03.2014р. № 339 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014р. «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь в інші регіони України», створило комісію з організації проведення буксирувальних робіт; державним підприємствам доручило забезпечити готовність буксирів для виходу в море за маршрутом Одеса-Севастополь-Одеса для проведення буксирувальних робіт.

В окремому доручені № 378/4/11-14 від 14.04.2014р. (п. 2) Міністр інфраструктури України доручив підпорядкованим підприємствам (в т.ч. позивачу) забезпечити виконання буксирувальних робіт відповідно до листа Міністерства оборони України від 09.04.2014р. № 220/2086.

Швартування кораблів та суден Військово-Морських Сил Збройних Сил України було здійснено ДП «Одеський морський торговельний порт» на підставі наказу Міністерства інфраструктури України №174 від 10.04.2014р. та окремого доручення Міністерства інфраструктури України № 378/4/11-14 від 14.04.2014р. Однак, в зазначених документах взагалі не йдеться про надання будь-яких платних послуг.

Згідно п. п. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін.

Статтями 202, 205 ЦК України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 181 ГК України допускає укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи переписки, на виконання Указу Президента України від 24.03.2014р. № 339 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23.03.2014р. «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь в інші регіони України», Наказу Міністерства інфраструктури України від 10.04.2014р. та Окремого доручення №378/4/11-14 від 14.04.2014р., Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» були надані послуги по швартуванню кораблів та суден Військово-морських сил України. При цьому, в матеріалах справи відсутній договір, укладений між ДП «Одеський морський торговельний порт» та Командуванням військово-морських сил Збройних сил України. Доказів того, що позивач та відповідач домовились про вартість надання послуг по швартуванню кораблів та суден, що у даному випадку є ціною договору, матеріали справи також не містять.

Відповідач підтверджує факт здійснення буксирування (швартування) кораблів, однак наголошує на тому, що письмовий договір про надання послуг по швартуванню кораблів та суден із позивачем укладено не було.

На думку колегії суддів у даному конкретному випадку мав місце договір у спрощений спосіб шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень про надання послуг за наявності попередньої домовленості між двома міністерствами (лист Міністерства оборони Міністерству інфраструктури) та письмової заявки відповідача як додаток до вказаного листа.

Також відповідач стверджує, що домовленості (ані усної, ані письмової в будь-якій формі) з позивачем відносно вартості здійснення послуг у нього не було.

Позивач зазначає, що розрахунок суми наданих послуг по швартуванню кораблів та суден ВМС України до місць постійного базування в морському порту Одеса та портопункті Очаків приведений у односторонньому акті надання послуг (а.с. 97), з якого вбачається, що у квітні та травні 2014р. були здійснені послуги з надання плавзасобів для виконання швартових робіт з кораблями ВМС Збройних Сил України, перебазованих з території Автономної Республіки Крим та м. Севастополь, а саме: плавзасіб «Сфинкс» 19,5годин, тариф за одиницю 2 780грн. без ПДВ, вартість без ПДВ 54 210грн.; плавзасіб «Кентавр» 17,5годин, тариф за одиницю 2 780грн. без ПДВ, вартість без ПДВ 48 650грн.; плавзасіб «Труженик» 19 годин, тариф за одиницю 1 245грн., вартість без ПДВ 23 655грн.; плавзасіб «Пурга» 7,5годин, тариф за одиницю 1 245грн. без ПДВ, вартість без ПДВ 9 337грн. 50коп.; плавзасіб «Бугаз» 2,5годин, тариф за одиницю 3 636грн. без ПДВ, вартість без ПДВ 9 090грн., що загалом становить 173 931грн., з урахуванням ПДВ 20%. Вказаний акт надання послуг із зазначенням обсягу послуг та їх вартості не був підписаний ані відповідачем, ані Міністерством оборони України як органом державного управління стосовно відповідача.

В позовній заяви позивач стверджує, що інформація о тарифах за одну судно годину роботи буксирів затверджена Наказом начальника Одеського порту № 460 від 10.06.2013р. «Про введення тарифів за одну судно-годину роботи буксирів» з 13.06.2013р. та знаходиться у відкритому доступі на офіційному сайті Одеського порту. Тобто, позивач в односторонньому порядку встановив свої тарифи за роботу буксирів.

При цьому матеріали справи не містять відомостей та до матеріалів справи не надано доказів, що позивачем та відповідачем досягнуто згоди або наявна домовленість про вартість фактично наданих послуг.

В матеріалах справи містяться наряд-завдання Служби флоту ДП «Одеський морський торговельний порт», які на думку позивача підтверджують факт надання позивачем послуг по швартуванню кораблів та суден ВМС України до місць постійного базування в морському порту Одеса та портопункті Очаків: №60 від 17.04.2014р., №61 від 18.04.2014р., №63 від 20.04.2014р., №65 від 20.04.2014р., №109 від 30.04.2014р., №110 від 30.04.2014р., №3 від 01.05.2014р., №45 від 15.05.2014р., №68 від 21.05.2014р., №95 від 29.05.2014р., №90 від 28.05.2014р., №89 від 13.04.2014р., №90 від 13.04.2014р., №56 від 14.04.2014р., №43 від 15.05.2014р., №97 від 17.04.2014р., №66 від 18.04.2014р., №68 від 20.04.2014р., №78 від 28.05.2014р., №83 від 29.05.2014р., №113 від 30.04.2014р., №47 від 12.04.2014р., №48 від 13.04.2014р., №66 від 18.04.2014р., №69 від 20.04.2014р., №70 від 20.04.2014р., №101 від 30.04.2014р., №102 від 30.04.2014р., №103 від 30.04.2014р., №2 від 01.05.2014р., №19 від 11.05.2014р., №20 від 11.05.2014р., №36 від 18.05.2014р., №43 від 21.05.2014р., №48 від 22.05.2014р., №73 від 20.04.2014р., №18 від 11.05.2014р., №28 від 17.05.2014р., №30 від 18.05.2014р., №44 від 22.05.2014р., №24 від 14.04.2014р. Але вказані наряд-завдання не були підписані замовником.

Однак, відповідно до листа №154/11/1-645 від 17.04.2014р., підписаного Командувачем Військово-Морських Сил Збройних Сил України, Командування військово-морських сил Збройних Сил України висловило подяку, у тому числі ДП «Одеський морський торговельний порт» за допомогу у здійсненні перебазування корабельного складу з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. Крім того, в даному листі зазначено, що відповідно до спільного рішення Міністерства інфраструктури України та Міністерства оборони України компенсація витрат підприємства здійснюватиметься на підставі відповідних рахунків з надання послуг буксирування кораблів та суден Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Ухвалою від 14.03.2016р. Одеський апеляційний господарський суд зобов`язував Міністерство інфраструктури України та Міністерство оборони України, а також відповідача надати завірену копію спільного рішення Міністерства інфраструктури України та Міністерства оборони України щодо компенсації витрат підприємства, яка здійснюватиметься на підставі відповідних рахунків з надання послуг буксирування кораблів та суден Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Відповідно до пояснень Командування військово-морських сил Збройних сил України, наданих до Одеського апеляційного господарського суду 01.04.2016р., у Командування військово-морських сил Збройних сил України відсутнє спільне рішення Міністерства інфраструктури України та Міністерства оборони України щодо компенсації витрат за надання послуг з буксирування.

Аналогічні пояснення в усній формі надав представник Міністерства інфраструктури України у судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги.

Від Міністерства оборони будь-яких документів або пояснень з цього питання до апеляційного господарського суду не надходило.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що як свідчать наявні у матеріалах даної справи докази у їх сукупності, послуги з буксирування позивачем відповідачу фактично надавались, однак оскільки сторони не домовились про ціну (яка є істотною умовою договору про надання послуг), договір між позивачем та відповідачем не був платним.

Суд першої інстанції при винесенні рішення від 11.01.2016р. керувався нормами ст.901 Цивільного кодексу України, які передбачають, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Однак, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо домовленості позивача та відповідача щодо вартості виконаних послуг буксирування, то за таких обставин до правовідносин сторін у даній справі повинні застосовуватись норми ст. 904 Цивільного кодексу України.

Так, ст. 904 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором про безоплатне надання послуг замовник зобов`язаний відшкодувати виконавцеві усі фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Державним підприємством «Одеський морський торговельний порт» рахунки по фактичним витратам з надання безоплатних послуг по швартуванню кораблів та суден ВМС України до місць постійного базування в морському порту Одеса та портопункті Очаків не виставлялись, розрахунок щодо фактичних витрат, понесених позивачем при здійсненні швартування, не проводився. Матеріали справи таких документів не містять.

Позивач помилково визначив природу правовідносин з відповідачем як договір надання послуг на платній основі, помилково заявив вимоги до відповідача про оплату вартості наданих послуг з буксирування військових кораблів та суден, оскільки відповідач не брав на себе зобов`язання оплати отриманих послуг згідно встановлених позивачем тарифів.

Згідно п. 3.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що позовні вимоги засновані на інших підставах, тобто інших обставинах, ніж ті, які були встановлені колегією суддів при розгляді апеляційної скарги. На вказане не звернув увагу господарський суд при розгляді позовних вимог та винесенні оскаржуваного рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, дійсним обставинам справи.

Таким чином, апеляційна скарга Командування військово-морських сил Збройних сил України підлягає задоволенню, рішення господарського суду скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на підставі ч. 4 ст.49 ГПК України підлягають стягненню з Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» на користь Командування військово-морських сил Збройних сил України військової частини НОМЕР_1 .

Що стосується заперечень апелянта про невідповідність найменування відповідача у рішенні господарського суду Одеської області, то з цього приводу колегія суддів зауважує наступне:

Усі підприємства, установи та організації, військові формування, які належать до сфери управління Міністерства оборони, мають як дійсне, так і умовне найменування, які по суті ідентифікують одну й ту ж юридичну особу. Дійсні найменування використовують, коли юридичні особи виконують спеціальні завдання, які мають військовий або оборонний характер. Умовні найменування для таких юридичних осіб передбачено з метою їх участі у цивільних та господарських правовідносинах з іншими юридичними та фізичними особами у суспільстві. У даному конкретному випадку найменування відповідача у вигляді Командування військово-морських сил Збройних сил України є дійсним, а у вигляді військова частина НОМЕР_1 є умовним, що підтверджується довідкою з ЄДРПОУ № 44/14 від 04.07.2014р. стосовно відповідача (т. 1 а.с. 119). Таким чином, відповідачем у даній справі є Командування військово-морських сил Збройних сил України військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Керуючись ст.ст. 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 11.01.2016р. скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» (65026, м. Одеса, Митна площа, 1, , р/р1/001 в ПАТ «Марфін Банк» м. Іллічівськ, МФО 328168) на користь Командування військово-морських сил Збройних сил України військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; інші відомості відсутні) витрати у сумі 2869,90грн. за оплату судового збору при подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідний наказ з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: О.Ю. Аленін

М.А. Мишкіна