РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2016Справа №910/24553/15

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/24553/15

за позовом комунального підприємства «Київський метрополітен»;

до товариства з обмеженою відповідальністю «Волна Трейд»;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на

стороні позивача - Департаменту комунальної власності виконавчого органу Київської

міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про виселення з орендованого майна та зобов'язання вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача: Швед Я.О., довіреність № 37 від 26.01.2016р.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось комунальне підприємство «Київський метрополітен» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волна Трейд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просить:

- виселити товариство з обмеженою відповідальністю «Волна Трейд» з орендованого майна, а саме: частини переходу загальною площею 22,0 кв. м, що знаходиться за адресою: станція метро «Петрівка» (вестибюль №1);

- демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції, що належать товариству з обмеженою відповідальністю «Волна Трейд» та знаходяться за адресою: станцію метро «Петрівка» (вестибюль №1).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2015р. порушено провадження у справі № 910/24553/15, на підставі ст. 27 ГПК України залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та призначено розгляд справи на 29.10.2015р.

Ухвалою від 29.10.2015р. господарський суд, на підставі ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, зупинив провадження у справі № 910/24553/15 до вирішення по суті справи №910/27255/15 та набрання законної сили рішенням суду у зазначеній справі. Також, суд зобов'язав сторони повідомити суд про усунення обставин, які стали підставою для зупинення провадження у справі № 910/24553/15.

18.02.2016р. на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі, оскільки 09.02.2016р. Київським апеляційним господарським судом винесена постанова у справі № 910/27255/15, якою рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2015р. залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2016р. було поновлено провадження у справі № 910/24553/15 та призначено розгляд справи на 17.03.2016р.

09.03.2016р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмета позову.

16.03.2016р. через відділ діловодства суду від представника відповідача отримано клопотання про зупинення провадження у справі № 910/24553/15 до вирішення пов'язаної з нею справою № 910/3932/16.

Крім того, 16.03.2016р. через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення.

У судовому засіданні 17.03.2016р. представники позивача та третьої особи подали суду клопотання про долучення доказів.

Також, у судовому засіданні 17.03.2016р. суд прийняв до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову, подану до початку розгляду справи по суті.

Присутній в судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, з урахуванням заяви про зміну предмету позову.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір оренди № 159 від 26.03.2012р. закінчив свою дію, у зв'язку з чим позивач просить суд виселити відповідача з орендованого нерухомого майна та зобов'язати відповідача демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції (кіоски), що йому належать.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях, а також просив суд задовольнити клопотання про зупинення провадження у справі № 910/24553/15 до вирішення пов'язаної з нею справою №910/3932/16.

Суд, розглянувши подане відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі № 910/24553/15 до вирішення пов'язаної з нею справою № 910/3932/16, відмовив в його задоволенні, в зв'язку з необґрунтованістю, оскільки суд вже зупиняв провадження у даній справі до вирішення по суті справи №910/27255/15, предметом розгляду якої була вимога про визнання продовженим (пролонгованим) договору № 159 від 26.03.2012р., в задоволенні якої рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2015р. було відмовлено повністю. Вказане рішення набрало законної сили. Натомість, предметом розгляду справи № 910/3932/16 є вимога про укладення додаткової угоди до договору № 159 від 26.03.2012р. про продовження строку його дії, дія якого визнана припиненою в судовому порядку.

Представник третьої особи в усних поясненнях зазначив, що оскільки термін дії договору оренди № 159 від 26.03.2012р. закінчився, то вимоги позивача про виселення орендаря з орендованого майна підлягають задоволенню.

У судовому засіданні 17.03.2016р. було оголошено перерву до 31.03.2016р.

Присутнім у судовому засіданні 31.03.2016р. представником позивача підтримані заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представників відповідача та третьої особи суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представників відповідача та третьої особи, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2012р. між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), правонаступником якого є Департамент (за договором - орендодавець), відповідачем (за договором - орендар) та позивачем (за договором - підприємство) був укладений договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва в оренду №159 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, орендодавець на підставі рішення Київської міської ради «Про надання дозволів на продовження дії договорів оренди, на укладення договорів суборенди, внесення змін до рішень Київської міської ради та внесення змін до договорів оренди», а саме: від 22.09.2011р. №66/6282 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроет», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря (об'єкт оренди), що знаходиться за адресою: станція метро «Петрівка» (вестибюль №1), Б/Н, для торгівлі непродовольчими товарами.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що об'єктом оренди є частина переходу, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроет», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 22,0 кв.м. та зазначена в викопіюванні зі схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього договору.

На виконання умов Договору орендодавець та позивач передали, а відповідач прийняв в орендне користування об'єкт оренди за Договором, що підтверджується атом приймання-передачі нерухомого майна від 26.03.2012р.

Згідно з п.2.1 Договору, об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва і знаходиться на балансі КП «Київський метрополітен».

Згідно з п. 9.1 Договору, він є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 26.03.2012 р. по 24.03.2015 р. (два роки 364 дні). У разі, якщо законом передбачене нотаріальне посвідчення і державна реєстрація, цей договір є укладеним з моменту державної реєстрації.

За змістом п. 9.7 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п.4.15 Договору, відповідач після припинення дії договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі позивачу.

У зв'язку з закінченням строку дії договору, на який його було укладено, та оскільки відповідач орендоване майно по акту прийому-передачі не повернув у встановлений договором строк, позивач просить суд виселити відповідача з орендованого нерухомого майна та зобов'язати відповідача демонтувати тимчасові огороджувальні конструкції (кіоски), що йому належать.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди комунального майна, а між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України, а також Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Згідно зі ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Факт передачі приміщення в оренду та користування ним позивачем підтверджується актом приймання-передачі майна в оренду від 26.03.2012р. та не заперечується сторонами.

За приписами ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Організаційні відносини, пов'язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулює Закон України «Про оренду державного та комунального майна», який є спеціальним для даних правовідносин.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відносини щодо оренди майна, що перебуває у комунальній власності регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Статтею 26 цього ж Закону визначено, що договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як вбачається із п. 9.1 Договору, він є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 26.03.2012р. по 24.03.2015р. (два роки 364 дні).

Статтею 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2015р. у справі № 910/27255/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2016р., та яке набрало законної сили встановлено наступне.

Дія договору закінчилася 24.03.2015р., а станом на 15.04.2015р. (протягом одного місяця з дня закінчення) в орендаря був наявний лист орендодавця про відмову від продовження дії Договору, Департаментом були дотримані вимоги ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», в частині вчасного попередження орендаря про закінчення строку дії договору.

Отже, оскільки орендодавець заперечив проти продовження терміну дії договору, про що повідомив орендаря у встановлені законом строки, а також враховуючи, що рішення про продовження строку дії спірного договору Київрадою не приймалось, Договір припинив свою дію 24.03.2015р., у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Відповідно до частини третьої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що спірний договір припинив свою дію 24.03.2015р., у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", в разі закінчення строку дії договору оренди та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, визначених договором оренди.

Аналогічний обов'язок орендаря щодо повернення орендованого майна передбачено також пунктами 4.15, 7.6 Договору.

Згідно з п. 4.15 Договору, відповідач після припинення дії договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі позивачу.

У разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об'єкта оренди на дату повернення (п.7.6 Договору).

Умовами п.8.5.6 Договору встановлено, що у разі припинення дії цього договору, орендар звільняє орендовану частину приміщення вестибюлю/переходу станції метро «Петрівка» в термін, визначений п. 4.15 цього договору, від своїх тимчасових огороджуючи конструкцій. При невиконанні орендарем зазначених в цьому пункті договору умов, орендодавець самостійно на свій розсуд розпоряджається огороджуючими конструкціями (кіоском).

Матеріалами справи підтверджується, що після закінчення строку дії договору, який визначено у п. 9.1. спірного договору, Київрадою не приймалося рішення з питання користування відповідачем об'єктом оренди. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які інші документи, які б надавали відповідачу право користування об'єктом площею 22,0 кв.м. за адресою: станція метро «Петрівка» (вестибюль №1), б/н після закінчення строку оренди (а саме після 24.03.2015р.).

В силу ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди припиняється, зокрема, у випадку закінчення строку, на який його було укладено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для користування відповідачем об'єктом оренди після 24.03.2015р., оскільки договір оренди № 159 від 26.03.2012р. припинив свою дію.

Отже, враховуючи наведене, вимога позивача про виселення відповідача з нерухомого майна (частини вестибюлю/переходу), визначених тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском), підлягає задоволенню, оскільки з моменту припинення договору № 159 від 26.03.2012р. відповідач втратив статус орендаря.

Крім того, позивачем було заявлено вимогу про зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції (кіоски), що належать відповідачу та знаходяться за адресою: станція метро «Петрівка» (вестибюль №1), загальною площею 22,0 кв.м.

Згідно п. 8.5.6. договору, у разі припинення дії цього договору, орендар звільняє орендовану частину приміщення вестибюлю/переходу станції метро «Петрівка» в термін, визначений п. 4.15. цього договору, від своїх огороджуючих конструкцій.

Враховуючи, що умовами договору прямо передбачений обов'язок відповідача звільнити орендовану частину приміщення від своїх тимчасових огороджувальних конструкцій, то вимога позивача про зобов'язання відповідача демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції (кіоски), що належать відповідачу та знаходяться за адресою: станція метро «Петрівка» (вестибюль №1), загальною площею 22,0 кв. м. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду міста Києва у справі №910/24959/15 від 16.02.2016р. у справі між тими ж сторонами щодо орендних правовідносин та постанові Вищого господарського суду України № 910/193/15-г від 21.10.2015р.

При цьому, суд зазначає про безпідставність доводів відповідача в частині того, що позивач не має фактичного та юридичного відношення до нерухомого майна, з якого виселяє відповідача, та в частині того, що за позивачем не зареєстроване право власності чи право господарського відання на спірне майно.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендодавцями є Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності; підприємства - щодо окремого індивідуально визначеного майна та нерухомого майна, загальна площа яких не перевищує 200 кв. м на одне підприємство, а з дозволу органів, зазначених в абзацах другому та третьому цієї статті, - також щодо структурних підрозділів підприємств (філій, цехів, дільниць) та нерухомого майна, що перевищує площу 200 кв. м.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Відповідно до п. 2 Порядку передачі майна територіальної громади міста Києва в оренду, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.09.2006 № 34/91, який діяв на дату укладення договору оренди № 159 від 26.03.2012р., орендодавцями є підприємства, установи, в господарському віданні та в оперативному управлінні яких перебуває майно територіальної громади міста Києва (будівлі, споруди, приміщення, окреме індивідуально визначене майно).

Згідно з п.2.4 договору, об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства «Київський метрополітен».

Судом встановлено, що наказом Головного управління комунальної власності м.Києва КМДА від 23.04.2003р. №98 за позивачем закріплено на праві повного господарського відання майно, що є об'єктом договору оренди.

Пунктом 5.2 Статуту Комунального підприємства «Київський метрополітен» передбачено, що майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади міста Києва і закріплено за ним на праві господарського відання.

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України, право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

Разом з тим, судом встановлено, що 29.12.2012р. Виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийнято розпорядження № 2383, яким затверджено Положення про Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації, за змістом якого орендодавцем комунального майна з 29.12.2012р. є Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Однак, станом на дату укладення Договору, правами орендодавця щодо майна, яке є об'єктом оренди за вказаним договором, було наділено Комунальне підприємство «Київський метрополітен».

Таким чином, покладення з 29.12.2012р. на Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прав та обов'язків орендодавця комунального майна не обмежує права комунального підприємства «Київський метрополітен» як сторони договору за тими договорами оренди комунального майна, які були укладені до 29.12.2012р., в тому числі і за договором оренди № 159 від 26.03.2012р.

Стосовно тверджень відповідача про відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про те, що право власності чи право господарського відання (оперативного управління) на об'єкт оренди зареєстроване за Комунальним підприємством «Київський метрополітен», суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 327 Цивільного кодексу України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Суд зазначає, що з 01.01.2013р., відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», запроваджена нова система державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, основною метою якої є спрощення процедури державної реєстрації прав.

До вказаної дати (тобто, до 01.01.2013р.) реєстрацію речових прав на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, проводили бюро технічної інвентаризації: на земельні ділянки - територіальні органи земельних ресурсів, реєстрація іпотек та обтяжень речових прав на нерухоме майно здійснювалась нотаріусами, а свідоцтва про право власності на будівлі та споруди видавалися органами місцевого самоврядування.

При цьому, в обов'язковому порядку "перереєструвати" право на нерухомість (тобто, внести відомості про право власності чи право господарського відання до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) необхідно тільки в разі, якщо виникла необхідність її відчуження. В такому випадку "перереєстрацію" речових прав на нерухоме майно проводитиме нотаріус, який перевірить інформацію в реєстрах і перенесе її у Державний реєстр прав.

Отже, за висновками суду, відсутність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про те, що право власності зареєстроване за Київською міською радою, а право господарського відання (оперативного управління) на об'єкт оренди зареєстроване за Комунальним підприємством "Київський метрополітен" не свідчить про те, що об'єкт оренди, зокрема, не перебуває у комунальній власності чи на праві господарського відання позивача, а свідчить про те, що інформація про таке право не внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з огляду на особливий порядок внесення запису до вказаного реєстру, тобто після 01.01.2013р.

При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що заявлений комунальним підприємством «Київський метрополітен» позов не є позовом про захист права власності, а є позовом про примусове виконання обов'язку в натурі, який виник у відповідача саме із зобов'язальних відносин (правовідносин оренди) та спрямований на відновлення порушених прав іншої сторони договору - Комунального підприємства «Київський метрополітен».

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Виселити товариство з обмеженою відповідальністю «Волна Трейд» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 2-б; ) з орендованого майна, а саме: частини переходу загальною площею 22,0 кв. м., що знаходиться за адресою: станція метро «Петрівка» (вестибюль №1). Видати наказ.

3. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «Волна Трейд» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 2-б; ) у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати свої тимчасові огороджувальні конструкції (кіоски), що належать товариству з обмеженою відповідальністю «Волна Трейд» та знаходяться в частині переходу за адресою: станція метро «Петрівка» (вестибюль №1), загальною площею 22,0 кв.м., згідно з викопіюванням зі Схем тимчасового розташування МАФ. Видати наказ.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Волна Трейд» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 2-б; ) на користь комунального підприємства «Київський метрополітен» (03056, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 35; ) судовий збір у розмірі 2436 грн. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 05.04.2016р.

Суддя А.І. Привалов