ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016 року Справа № 904/1702/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії

суддів: головуючого судді Величко Н.Л. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Подобєда І.М.

секретар судового засідання: Погорєлова Ю.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 19.01.2016 р., представник;

представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши матеріали апеляційної скарги приватного акціонерного товариства "Криворіжгазбуд" на рішення господарського суду Дніпропетровської області

від 03.06.2014 року по справі № 904/1702/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна",

м. Київ

до Приватного акціонерного товариства "Криворіжгазбуд", м. Кривий Ріг

про стягнення 884 472,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2014 року у справі № 904/1702/15 (суддя Первушин Ю.Ю.) позов задоволено частково.

Провадження в частині стягнення заборгованості у розмірі 20 262 грн. 70 коп. припинено.

Розірвано Договір фінансового лізингу №UA28L-11-01 від 10.08.2011 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" та Закритим акціонерним товариством "Криворіжгазбуд".

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Криворіжгазбуд" (50045, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Толстого, будинок 67, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна"(03022, місто Київ, вулиця Васильківська, будинок 34, ) 67 603, 63 грн. - заборгованість по сплаті лізингових платежів, 23 504, 46 грн. - проценти, 11 612, 68 грн. - пеня, 2 628, 80 грн. - 3% річних, та судовий збір у розмірі 18 907, 45 грн.

Зобов'язано Приватне акціонерне товариство "Криворіжгазбуд" (50045, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Толстого, будинок 67, ) передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" (03022, місто Київ, вулиця Васильківська, будинок 34, ) навантажувач - екскаватор "Caterpillar" модель 428Е, серійний номер САТ0428ЕКDPH01766, кількістю 1 шт. в строк 10 днів з моменту набрання чинності рішенням господарського суду.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Відповідач не сплачує лізингові платежі більше 6 місяців, загальна заборгованість по сплаті лізингових платежів становить 91 108, 09 грн. що є істотним порушенням умов договору та підставою для розірвання спірного договору і повернення предмету лізингу.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення.

Не погодившись з зазначеним рішенням господарського суду, приватне акціонерне товариство "Криворіжгазбуд", звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на те, що розмір пені яка була нарахована позивачем є безпідставною, оскільки суд першої інстанції посилається на п. 14.10 Загальних умов, але жодних положень в договорі фінансового лізингу від 25.11.2011р. про сплату штрафних санкцій за несвоєчасну сплату платежів по договору не було. Не має також жодних підтверджень того, що ті повідомлення про порушення договору які надсилав позивач містили вимоги щодо сплати пені, а згідно Загальних правил така стягується виключно за умови наявності факту повідомлення лізингоодержувача, письмової вимоги, про виплату такої пені.

Отже, на думку скаржника стягнення з відповідача грошових коштів за договором фінансового лізингу є не обґрунтованим, адже договір розривається, відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України.

Представник скаржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

3. Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Представником позивача надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

04.04.2016р. від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки ОСОБА_2 не має можливості зявитися у судове засідання саме у цій день, з сімейних обставин.

Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання, не вбачає підстав для його задоволення, оскільки відповідач не обмежений колом певних осіб (представників) щодо явки в судове засідання для належного представництва його інтересів. Наведене узгоджується з положеннями п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Ст. 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Ст. 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З врахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги те, що апеляційна скарга подана саме відповідачем, який виклав свою правову позицію в скарзі і клопотання про відкладення не містить вказівку на обставини, які перешкоджали розгляду апеляційної скарги по суті а також те, що відповідно до ст. 101 ГПК України додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього - судова колегія визнала за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача.

У судовому засіданні 04.04.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

4. Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський встановив наступні обставини:

10 серпня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна" (Лізингодавець) та Закритим акціонерним товариством "Криворіжгазбуд", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Криворіжгазбуд", (Лізингоотримувач) був укладений Договір фінансового лізингу №UA28L-11-01 (далі - Договір, а.с. 30-37).

Підпунктом 1.1 п.1 договору визначено, що термін «Загальні Умови», який використовується у змісті договору це Загальні умови договорів фінансового лізінгу №UA28L-11 від 10.08.2011р.,підписані представниками Лізінгоодержувача і Лізінгодавця.

Відповідно до п. 2.1. Договору, Лізингодавець зобов'язався придбати у продавця у власність предмет лізингу, зазначений у Додатку № 1 до цього Договору, і надати його Лізингоодержувачу в тимчасове володіння й користування для підприємницьких цілей, за плату, на строк і на інших умовах, зазначених у цьому Договорі й Загальних Умовах, з переходом права власності на предмет лізингу до лізингоодержувача за умови дотримання відповідних вимог, встановлених Загальними умовами.

Згідно п.2.2 цей договір укладений відповідно до Загальних Умов, які є невідємною частиною цього договору. При виконанні цього договору сторони керуються Загальними умовами так, якби положення зазначених Загальних Умов були б включені в текст цього договору (з врахуванням відповідної їх інтерпретації стосовно цього Договору), у тому числі, при виконанні цього договору сторони мають обовязки та права, передбачені Загальними Умовами. У разі наявності протиріч між цим договором та Загальними умовами застосовуються /матимуть перевагу положення цього договору.

Пунктом 4.1 Договору лізингу встановлено, що загальна сума лізингових платежів за договором складається з:

а) відшкодування вартості предмета лізингу;

б) процентів, збільшених відповідно до пункту 4.4 Договору лізингу.

Згідно пунктом 4.5 Договору лізингу, Лізингоодержувач сплачує лізингові платежі в розмірі, передбаченому Додатком №3 до Договору лізингу (а.с.38-39), збільшеному відповідно до пункту 4.4 цього договору, не пізніше кінцевої дати сплати. За 5 банківських днів до кінцевої дати сплати Лізингодавець надсилає Лізингоодержувачеві рахунок-фактуру електронною поштою або факсимільним зв'язком.

Пунктом 4.6 договору встановлено, що викупна ціна - це ціна за якою Лізінгодавець зобовязаний передати предмет лізингу у власність лізінгоодержувача за договором купівлі-продажу по закінченню терміну дії цього договору. Лізінгоодержувач зобовязаний прийняти Предмет лізінгу у власність та сплатити викупну ціну.

У випадку, якщо лізінгоодержувач здійснює викуп Предмета лізінгу по закінченні Строку Лізінгу, то Викупну ціну становитиме останній лізинговий платіж відповідно до Загального графіку Лізінгових платежів.

Відповідно до п.6.1 договору строк лізінгу для цілей даного договору становить 36 місяців.

Згідно додатку №1 до договору Предметом лізингу є навантажувач - екскаватор "Caterpillar" модель 428Е, двигун модель САТ 3054С ( а.с. 36).

Загальні Умови договорів фінансового лізінгу №UA28L підписані представниками лізінгодавця та лізінгоодержувача10.08.2011р. (а.с.40-73)

Пунктом 3.4.7 «Загальних Умов» встановлено, що у разі дострокового розірвання або припинення Договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу відповідач зобов'язаний повернути предмет лізингу в стані, в якому його було одержано у володіння і користування відповідно до Договору лізингу та Загальних умов, з урахуванням нормального зносу, якщо інше не обумовлено Договором лізингу. Договір лізингу не обумовлює залишення предмету лізингу у відповідача при достроковому розірванні Договору лізингу.

Пунктом 14.10 «Загальних Умов» визначено, що у випадку прострочення сплати будь-якого платежу Лізингоодержувача, Лізингоодержувач буде зобов'язаний сплатити Лізингодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з дати сплати, визначеної відповідним договором (з урахуванням загальних умов) і по дату фактичної сплати Лізингоодержувачем простроченої суми у повному обсязі. Зазначена пеня нараховується тільки при наявності факту пред'явлення Лізингодавцем Лізингоодержувачеві письмової вимоги про виплату такої пені.

Згідно пункту 17.2.1 загальних умов лізингодавець вправі відмовитись від виконання будь-якого договору й розірвати такий договір в односторонньому позасудовому порядку, у кожному з наступних випадків:

- Лізингодавець не здійснив у строк, установлений у відповідному договорі, сплату двох лізингових платежів підряд, або

- Лізингодавець здійснив неповну сплату двох лізингових платежів підряд, або

- Лізингодавець прострочив повністю або частково сплату одного лізингового платежу й не погасив заборгованість протягом 30 днів з дня, наступного за днем відповідної оплати, встановленого договором.

За актом приймання-передачі обладнання №25 від 18.08.2011р., видатковою накладною №25 від 18.08.2011р.на виконання договору позивачем було передано відповідачу ОСОБА_3 428Е, серійний номер САТ 0428 ЕКDPH 01766. Вартістю 758860 грн. (а.с.74,75)

18 серпня 2011 року між Позивачем та Відповідачем укладена Додаткова угода №1 до Договору фінансового лізингу №UA28L-11-01 від 10 серпня 2011 року з Уточненим Загальним Графіком Платежів. (а.с. 76-77)

25 січня 2013 року між Позивачем та Відповідачем укладена Додаткова угода № 2 до Договору фінансового лізингу №UA28L-11-01 від 10 серпня 2011 року, яка містить уточнений загальний графік платежів. (а.с. 78-79)

Відповідач свої зобов'язання за Договором, щодо сплати лізингових платежів не виконав належним чином в результаті чого у останнього за період з вересня 2013 року по лютий 2014 року виникла заборгованість по лізинговим платежам у розмірі 87866, 33 грн. та процентів у розмірі 23 504, 46 грн. за наступними рахунками-фактурами:

- Рахунок-фактура № ЛП - 2072 від 24.09.2013 року на суму 24 262, 70 грн., з яких 2622,89 відсотки по фінансовому лізінгу, 21639,81грн. вартість обєкта лізінгу;

- Рахунок-фактура № ЛП - 2382 від 25.10.2013 року на суму 24 227, 14 грн., з яких 2370,93 відсотки по фінансовому лізінгу, 21856,21грн. вартість обєкта лізінгу;

- Рахунок-фактура № ЛП - 3020 від 25.11.2013 року на суму 24 856, 74 грн., з яких 2781,98грн. відсотки по фінансовому лізінгу, 22074,76грн. вартість обєкта лізінгу;

- Рахунок-фактура № ЛП - 3366 від 24.12.2013 року на суму 24 753, 03 грн., з яких 2457,48грн. відсотки по фінансовому лізінгу, 22295,55грн.вартість обєкта лізінгу;

- Рахунок-фактура № ЛП - 60 від 27.01.2014 року на суму 4 759, 77 грн., відсотки по фінансовому лізінгу;

- Рахунок-фактура № ЛП - 394 від 24.02.2014 року на суму 8 511, 41 грн., відсотки по фінансовому лізінгу(а.с. 105-110).

5 лютого 2014 року Позивач надіслав на адресу Відповідача повідомлення про порушення договору фінансового лізінгу вих. № 39/02 , в якому повідомлялося про наявність заборгованості зі сплати лізингових платежів з вересня 2013р. по січень 2014р. у сумі 102859 грн., про суму нарахованої пені 12604,15 грн., яку просив сплатити у 5-ти денний термін з дня отримання повідомлення (116-120) та вимогу про сплату пені № 41/02 с доданням розрахунку пені. (а.с. 121-125)

Платіжним дорученням №10 від 21.05.2014р. відповідач сплатив на користь позивача 20262,7грн. за рахунком № ЛП-2072 від 24.09.2023р. (а.с.159,167), які зараховані на рахунок позивача 22.05.2014р.

5. Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Відносини, що виникають з договору лізингу, регулюються положеннями ЦК України та Законом України «Про фінансовий лізинг».

Згідно ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про фінансовий лізинг», за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 2 ст. 11,ч.1 ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено обовязок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі та здійснювати сплату лізингових платежів в порядку, встановленому договором.

Відповідач сплатив за Рахунком-фактурою № ЛП - 2072 від 24.09.2013 року суму 20262,7грн. в рахунок погашення заборгованості по лізинговим платежам, що підтверджується копією виписки з банківського рахунку (а.с.166-168). Отже, розмір заборгованості в частині сплати лізингових платежів становить 67 603, 63 грн., у звязку з чим вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по сплаті лізингових платежів у розмірі 67 603, 63 грн. є обгрнутованими і такими, що задоволені судом першої інстанції правомірно.

Згідно ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 14.10 Загальних умов договорів фінансового лізингу №UA28L-11 від 10.08.2011р. погоджених сторонами визначено, що у випадку прострочення сплати будь-якого платежу лізингоодержувачем, лізингоодержувач буде зобов'язаний сплатити лізингодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з дати сплати, визначеної відповідним договором (з урахуванням загальних умов) і по дату фактичної сплати лізингоодержувачем простроченої суми у повному обсязі. Зазначена пеня нараховується тільки при наявності факту пред'явлення Лізингодавцем Лізингоодержувачеві письмової вимоги про виплату такої пені.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надсилав на адресу відповідача вимогу про сплату пені № 41/02 від 5 лютого 2014 року. (а.с. 121-123)

Таким чином, позивачем правомірно відповідно до умов договору та ст. 230, 232 Господарського кодексу України нараховано пеню у сумі 11 612, 68 грн..

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума річних складає 2 628, 80 грн.. Вказаний розрахунок є вірним, тому вимоги позивача були обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

У звязку з частковим погашенням боргу відповідачем після порушення провадження у справі за позовом позивача про стягнення боргу з лізингових платежів у сумі 20262,7грн., судом першої інстанції правомірно припинено провадження у справі у цій частині на підстав п.1-1 ст.80 Господарського кодексу України.

Статтями 7,10,11 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено право лізингодавця відмовитися в односторонньому порядку від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу. Аналогічні положення щодо обов'язку повернення із вказівкою на негайність його здійснення закріплені і в ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України відносно орендованого майна, що застосовується до розглядуваних лізингових відносин в силу ч.2 ст.806 ЦК України.

Пунктом 3.4.7 Загальних умов встановлено, що у разі дострокового розірвання або припинення Договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу відповідач зобов'язаний повернути предмет лізингу в стані, в якому його було одержано у володіння і користування відповідно до Договору лізингу та Загальних умов, з урахуванням нормального зносу, якщо інше не обумовлено Договором лізингу. Договір лізингу не обумовлює залишення предмету лізингу у відповідача при достроковому розірванні Договору лізингу.

Оскільки відповідач не сплачує лізингові платежі більше 6 місяців, що є істотним порушенням умов договору фінансового лізінгу, судова колегія визнає правомірним висновок господарського суду щодо наявності підстав для розірвання спірного договору, та повернення предмету лізингу.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір не передбачає відповідальності за несвоєчасну сплату платежів, спростовуються змістом п.п.1, 2.2 договору, згідно яких Загальні Умови договорів фінансового лізінгу №UA28L-11 від 10.08.2011р., підписані представниками Лізінгоодержувача і Лізінгодавця є невід'ємною частиною договору, тому суд підставно у рішенні посилався на зміст п.14.10 Загальних Умов вирішуючи питання щодо відповідальності Лізангоодержувача за прострочення сплати лізингових платежів.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору по суті судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Криворіжгазбуд" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2014 року у справі №904/1702/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.Л. Величко

Суддя І.М. Подобєд

Суддя М.О. Дармін