донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

04.04.2016 справа №9/5014/969/2012(5/65/2011)

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий: суддіОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі від позивача від відповідача Розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 ОСОБА_5 представник за довіреністю №138/16 від 01.02.16р. ОСОБА_6 представник за довіреністю 05/33 від 07.12.15р. Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ
на рішення господарського суду Луганської області
від30.11.2015р.
у справі№ 9/5014/969/2012(5/65/2011) (суддя Фонова О.С.)
за позовомДочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м.Київ
доПриватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот", м. Сєвєродонецьк, Луганської області
простягнення боргу 394 066 751,36 грн. ВСТАНОВИВ:
У 2011р. Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ (далі - ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України") звернулась до господарського суду Луганської області з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот", м. Сєвєродонецьк, Луганської області(далі - ПрАТ "Сєвєродонецьке обєднання Азот") заборгованості за договором поставки природного газу № 06/11-48 від 28.01.2011 (далі - Договір), а саме: 313023445,02 грн. - основного боргу, 3411912,92 грн. - пені, 1499085,56 грн. - інфляційних, 659851,08 грн. - 3% річних.

Рішенням господарського суду Луганської області від 12 грудня 2011 року у справі №5/65/2011 за позовом ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" до ПрАТ Сєвєродонецьке обєднання Азот про стягнення 318594294,58 грн. позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за поставлений природний газ в сумі 313023445,02 грн., зменшену пеню в сумі 2729530,34 грн., інфляційні нарахування в сумі 1499085,56 грн. та 3% річних в сумі 659851,08 грн., а також витрати зі сплати державного мита в сумі 25500,00 грн. та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2012 у справі № 5/65/2011 рішення господарського суду Луганської області від 12.12.2011 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.03.2012 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2012 та рішення господарського суду Луганської області від 12.12.2011 у справі № 5/65/2011 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Луганської області.

У звязку з проведенням антитерористичної операції дану справу було прийнято до розгляду господарським судом Харківської області.

Під час розгляду справи позивачем було надано заяву про збільшення позовних вимог № 31/13-64 від 14.01.2015, яка була прийнята судом до розгляду. Позивачем було збільшено суму інфляційних втрат до 69425173,13 грн. та 3% річних до 8206220,29 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.03.2015 залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.06.2015 у справі № 9/5014/969/2012(5/65/2011) позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 313023445,02 грн. основного боргу, 3411912,92 грн. пені, 69425173,13грн. інфляційних, 8206220,29 грн. 3% річних та 73080,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.09.2015р. у справі № 9/5014/969/2012(5/65/2011) рішення господарського суду Харківської області від 24.03.2015р. та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 16.06.2015р. скасовані в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3% річних у заявлених позивачем сумах. В цій частині справу було направлено на новий розгляд до господарського суду Луганської області.

У вказаній постанові зазначено, що підставами для направлення справи на новий розгляд до господарського суду Луганської області стало те, що суди не зясували правомірність нарахування штрафних санкцій в період дії обставини непереборної сили.

Також, Вищий господарський суд України зазначає, що сторони уклали мирову угоду, у звязку з чим, під час нового розгляду судам також слід надати оцінку зазначеній мировій угоді у справі та встановити чи визначена сума боргу, яка узгоджена в угоді є остаточною та чи влаштовує обидві сторони, а також необхідно з'ясувати чи після підписання мирової угоди залишились додаткові претензії сторін один до одного.

Згідно ч. 1 ст. 1111 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Рішенням господарського суду Луганської області від 30.11.2015р. у справі №9/5014/969/2012(5/65/2011) у задоволенні позовних вимог Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ до Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот", м. Сєвєродонецьк, Луганської області відмовлено у повному обсязі.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Луганської області від 30.11.15р. у справі №9/5014/969/2012(5/65/2011) в частині відмови у стягненні 69 425 173,13 грн. інфляційних втрат, 8 206 220, 29 грн. 3% річних та 3 411 912,92 грн. пені скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" щодо стягнення 69 425 173,13 грн. інфляційних втрат, 8 206 220, 29 грн. 3% річних та 3 411 912,92 грн. пені.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги позивач посилається на те, що рішення господарського суду Луганської області від 30.11.15р. у справі №9/5014/969/2012(5/65/2011) є таким, що винесене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права статей 213, 509, 525, 526, 530, 598, 599, 604, 625 ЦК України та процесуального права статей 4-7, 34, 43, 49, 83, 111-28 ГПК України.

Скаржник зазначає, що мирова угода, затверджена на підставі ст. 121 ГПК України на стадії виконання судового рішення, не є правочином у цивільно-правовому розумінні, а тому, не є підставою для новації, не спричинює її, а змінює лише порядок виконання судового рішення та наполягає на стягненні розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Чернота Л.Ф., суддів Бойченко К.І., Стойка О.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 09.02.2016р. порушене апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 28.03.2016р. о 12.15. год.

28.03.16р. ухвалою Донецького апеляційного господарського суду було оголошено перерву до 04.04.16р. о 14.05.

04.04.16р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі №9/5014/969/2012(5/65/2011), в яких останній обґрунтовує правомірність заявленя вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у березні 2011 року у сумі 1 499 085,56 грн. Судова колегія розглянула дані письмові пояснення та долучила до матеріалів справи.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги з урахуванням письмових пояснень до апеляційної скарги.

Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав, представник відповідача у судовому засіданні в усній формі проти апеляційної скарги заперечив, посилався тільки на вимоги мирової угоди №б/н від 16.09.15р. що, тим самим змінено умови договору.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст. 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Встановлено, що 28.01.2011 р. між ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", як постачальником в особі директора ОСОБА_7, який діє на підставі Статуту, з однієї сторони та ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот", в особі виконуючого обов`язки Голови Правління ОСОБА_8, який діє на підставі наказу від 09.11.10 №161-кд та Статуту, з іншої сторони , як покупцем, укладено договір поставки природного газу № 06/11-48 від 28.01.2011 р. (далі - договір).

Зідно з п. 1.1 договору постачальник зобов'язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2 цього договору. Газ, що постачається за цим договором, використовується покупцем виключно для власних потреб.

Згідно з п. 1.2 договору постачальник передає покупцю в період з 01 січня 2011 р. по 31 грудня 2011 р. природний газ з урахуванням вартості його транспортування в обсязі до 1 625 800,000 тис.

Відповідно до п. 4.1 договору оплата за природний газ з врахуванням вартості транспортування територією України проводиться покупцем виключно грошовими коштами в такому порядку:

- оплата в розмірі по 34 % (тридцять чотири відсотки) від вартості запланованих місячних обсягів проводяться не пізніше ніж за 5 (пять) банківських днів до початку місяця поставки газу;

- оплати в розмірі по 33 % (тридцять три відсотки) від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5 числа та до 15-го числа поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за спожитий газ з урахуванням вартості транспортування територією України здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу (за звітний місяць) до 5 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З матеріалів справи також вбачається, що 16.09.2015р. між стягувачем, Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ в особі Виконуючого обовязки директора ОСОБА_9, який діє на підставі наказу №269-к від 01.09.2015 року та Статуту, з однієї сторони, та боржником, Приватним акціонерним товариством «Сєвєродонецьке об`єднання Азот», м. Сєвєродонецьк, Луганської області в особі Голови Правління ОСОБА_10, який діє на підставі Статуту та рішення Наглядової ради ПрАТ«Сєвєродонецьке об`єднання Азот» від 09.09.2015р. (Протокол №09/09/2015), з іншої сторони у справі №9/5014/969/2012(5/65/2011) було укладено мирову угоду, згідно якої боржник зобовязується сплатити на користь стягувача 313096525,02 грн., в тому числі: основного боргу в сумі 313023445,02 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 73080,00 грн. рівними частинами щомісячно впродовж 23 місяців по 13045688,54 грн., а в 24 місяці 13045688,60 грн., починаючи з місяця, що слідує за місяцем, в якому завершиться антитерористична операція, що проводиться у звязку з подіями в окремих районах Донецької та Луганської областей.

Ухвалою господарського суду Луганської області у справі №9/5014/969/2012(5/65/2011) від 19.11.2015 було затверджено мирову угоду від 16.09.2015р. (далі Мирова угода) в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 313023445,02 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 73080,00 грн.

Встановлено, що будь-яких змін до умов договору щодо порядку та строків розрахунків між сторонами не узгоджували.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.03.2015 р. у справі № 9/5014/969/2012(5/65/2011) в частині, що набрала законної сили, встановлений факт порушення відповідачем грошового зобов`язання на суму 313 023 445 грн. 02 коп. за період січень-березень 2011 року.

Позивачем, в межах даної справи заявлено до стягнення (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог):

- інфляційні нарахування у сумі 1 499 085,56 грн., нараховані за березень 2011 року на борг в сумі 107 077 539,99 грн., та в сумі 67 926 087,57 грн., нараховані за період з березня по грудень 2014 року, всього 69 425 173,13 грн., що нараховані на борг в сумі 313 023 445,02 грн., який виник за період з січня по березень 2011 року;

- 3% річних у сумі 659851,08 грн. за загальній період з 06.02.2011- 06.04.2011 та у сумі 7546369,21 грн. за період з 27.03.2014 по 15.01.2015, всього - 8206220,29 грн.;

- пені у сумі 3411912,92 грн., нарахованої за загальний період з 06.02.2011 по 26.04.2011.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В процесі виконання даного рішення сторонами в порядку ст. 121 ГПК України укладено мирову угоду щодо порядку оплати спірної основної заборгованості за рішенням суду.

Зазначеним рішенням вказані обставини встановлені та відповідно до ст. 35 ГПК України доведенню не підлягають, сторонами в спірний договір будь-яких змін щодо терміну та порядку оплати не вносилося, укладена мирова угода стосується лише подальшого виконання погашення суми боргу, що стягнута на підставі рішення суду, а тому, відсутні підстави вважати, що дія вказаної мирової угоди розповсюджується на правовідносини сторін у спірний період.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно відмовив у позові, стосовно стягнення інфляційних нарахувань в сумі 1 499 085,56 грн., що нараховані за березень 2011 року на борг в сумі 107 077 539,99 грн. та зазначає наступне.

Відповідно до п.4.1 Договору, остаточний розрахунок за спожитий газ з урахуванням вартості транспортування територією України здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу (за звітний місяць) до 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач застосував до боргу, що виник за зобовязаннями лютого 2011 року в сумі 107 077 539,99 грн., індекс березня 2011 року, тоді як вказаний борг не існував протягом календарного місяця, оскільки повинен був бути сплачений 05.03.2011р., а погашений був 23.03.2011р., як вбачається з розрахунку позивача.

Отже, період існування боргу в сумі 107 077 539,99 грн., на який нараховані втрати від інфляції за березень 2011 року, становить з 06.03.2011р. по 22.03.2011р., тобто менше місяця. А тому, враховуючи вищевказані приписи, інфляція до вказаного боргу за зазначений позивачем період не нараховується.

Таким чином, господарський суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні інфляційних нарахувань в сумі 1 499 085,53 грн. за необґрунтованістю.

Тому інфляційні нарахування підлягають стягненню частково у сумі 67 926 087,57 грн., які нараховані за період з березня по грудень 2014 року.

Колегія суддів перевіривши розрахунки позивача, перевіривши періоди нарахування останнім вказаних сум 3% річних дійшов висновку про те, що відповідні розрахунки є вірними, та відповідають нормам чинного законодавства, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 659 851,08 грн. за загальній період з 06.02.2011 06.04.2011 та у сумі 7 546 369,21 грн. за період з 27.03.2014 по 15.01.2015, всього - 8 206 220,29 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 411 912,92 грн., пені нарахованої за загальний період з 06.02.2011 по 26.04.2011 колегія суддів встановила, що положеннями п. 7.3.1. Договору зазначено, що у разі порушення Покупцем умов п.4.1. цього Договору, Покупець зобовязується(крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період , за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Позивач надав обґрунтований розрахунок пені, за таких підстав позовні вимоги про стягнення пені, нарахованої за загальний період з 06.02.2011 по 26.04.2011 є обґрунтованими та підлягають задоволенню у сумі 3 411 912,92 грн.

Перевіривши висновки суду першої інстанції щодо правомірності нарахування штрафних санкцій в період дії обставин непереборної сили колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 617 ЦК України встановлено, що особа яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, сертифікатом № 4979 від 02.09.2015 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчено відповідачу настання форс-мажорних обставин, а саме: акти тероризму, військові дії на території Луганської області. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання: з 16.04.2014; дата закінчення: тривають, дату встановити неможливо.

Щодо 3% річних та втрат від інфляції, що нараховані за період існування обставин непереборної сили, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для їх нарахування.

Судом першої інстанції встановлено, що нарахування пені позивачем відбулось за період з 06.02.2011р. по 06.04.2011р., однак, на той період обставин непереборної сили, на які посилається відповідач, не існувало, оскільки вони розпочались з 16.04.2014р., як вказано у відповідному сертифікаті.

З урахуванням вищенаведеного, а також частково невірним розрахунком втрат від інфляції, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ підлягає задоволенню частково, а рішення господарського суду Луганської області від 30.11.2015 р. по справі № 9/5014/969/2012(5/65/2011) частковому скасуванню.

Витрати зі сплати судового збору за позовом та за апеляційною скаргою покладаються на сторони відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ на рішення господарського суду Луганської області від 30.11.2015 р. по справі № 9/5014/969/2012(5/65/2011) задовольнити частково.

Рішення господарського суду Луганської області від 30.11.2015 р. по справі № 9/5014/969/2012(5/65/2011) скасувати частково.

Позовні вимоги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке обєднання Азот" задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке обєднання Азот" (93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5, ) на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) 3% річних у сумі 8 206 220,29 грн., пені у сумі 3 411 912,92 грн., інфляційні нарахування у сумі 67 926 087,57 грн., судовий збір за позовною заявою у розмірі 72 801, 99 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке обєднання Азот" (93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5, ) на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) судовий збір за апеляційною скаргою у сумі 80 082, 19 грн.

Доручити господарському суду Луганської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.Ф. Чернота

Судді: К.І. Бойченко

ОСОБА_3

Надр.5 прим:

1 у справу;

1 позивачу;

1 відповідачу;

1 ДАГС;

1- ГСЛО