РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року Справа №924/181/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич С.П.

судді Мамченко Ю.А. ,

судді Саврій В.А.

при секретарі Вощук О.А.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреності №02-15-1683 від 27.11.2015 року)

відповідача - ОСОБА_2 (довіреності від 31.12.2015 року)

за участю прокурора - Лис Н.В.

розглянувши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 міської ради на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 09 березня 2016 року у справі №924/181/16 (суддя Музика М.В.)

за позовом ОСОБА_3 міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державна архітектурно-будівельна інспекція України

до Приватного Підприємства "Ультрасервіс"

про знесення самочинно побудованого незавершеного будівництва бази відпочинку із поліпшеними апартаментами та кімнатами гуртожиткового типу по вул. Нижній Береговій, 2/4Б у м. Хмельницькому за рахунок приватного підприємства "Ультрасервіс"

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2016 року, ухвалою господарського суду Хмельницької області було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 міської ради про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_3 міської ради до ПП "Ультрасервіс" про знесення самочинно побудованого незавершеного будівництва бази відпочинку із поліпшеними апартаментами та кімнатами гуртожиткового типу по вул. Нижній Береговій, 2/4Б у м. Хмельницькому за рахунок приватного підприємства "Ультрасервіс" шляхом заборони проведення будівельних робіт.

ОСОБА_3 міська рада, у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та прийняти нову, якою задоволити заяву та заборонити проведення відповідачу проводити будівельні роботи, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки ОСОБА_3 міською радою було надано достатньо доказів, що подальше продовження будівництва бази відпочинку, безпосередньо в зоні прибережної захисної смуги, може спричинити забруднення водного об'єкту та знищення природних ресурсів, які відновленню не підлягають.

Відповідач у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає дану ухвалу такою, що прийнята у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки ПП "Ультрасервіс" використовує спірну земельну ділянку на підставі Договору оренди землі №96-01-2013/1994210 від 02 серпня 2013 року, яка позивачем була надана у користування через незавершене будівництво бази відпочинку та літнього торгівельного майданчика, придбаного підприємством. На даний час будівництво завершено і залишились опоряджувальні роботи і проведення даних робіт не загрожує екології даної місцевості.

Також зазначає, що ОСОБА_3 міська рада не навела жодного аргумента, яким чином продовження будівництва може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду в разі його задоволення.

21 березня 2016 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 05 квітня 2016 року.

У судовому засіданні представники сторін підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Прокурор також підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, просить її задоволити, а ухвалу господарського суду Хмельницької області скасувати та прийняти нову, якою задоволити заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча і був завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, на що вказує повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.

Враховуючи вимоги ст.ст. 101, 102 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що сторони по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представника третьої особи.

Колегія суддів, заслухавши пояснення прокурора і представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила що:

22 лютого 2016 року, ОСОБА_3 міська рада звернулась до господарського суду Хмельницької області з позовом до ПП "Ультрасервіс" про знесення самочинно побудованого незавершеного будівництва бази відпочинку із поліпшеними апартаментами та кімнатами гуртожиткового типу по вул. Нижній Береговій, 2/4Б у м. Хмельницькому за рахунок цього приватного підприємства.

Також, 22 лютого 2016 року, ОСОБА_3 міська рада, як позивач, звернулась до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, у якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони проведення ПП "Ультрасервіс" будівельних робіт по вул. Нижній Береговій, 2/4Б, оскільки ПП "Ультрасервіс" продовжує роботи по будівництву з порушенням законодавства, в тому числі, щодо цільового використання земель, що завдасть шкоди правам та інтересам територіальної громади міста ОСОБА_3 та ускладнить в подальшому виконання рішення суду. (а.с.2 матеріалів оскарження)

25 лютого 2016 року, ухвалою господарського суду Хмельницької області було порушено провадження у справі за позовом ОСОБА_3 міської ради до ПП "Ультрасервіс" про знесення самочинно побудованого незавершеного будівництва бази відпочинку із поліпшеними апартаментами та кімнатами гуртожиткового типу по вул. Нижній Береговій, 2/4Б у м. Хмельницькому за рахунок ПП "Ультрасервіс". Одночасно із розглядом справи призначено до розгляду в судовому засіданні подану позивачем заяву про вжиття заходів забезпечення позову. (а.с.1 матеріалів оскарження)

09 березня 2016 року, ухвалою господарського суду Хмельницької області було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 міської ради про вжиття заходів забезпечення позову. (а.с.30-31 матеріалів оскарження)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити, передбачених ст. 67 ГПК України, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За приписами ст. 67 ГПК України, позов забезпечується: - накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; - забороною відповідачеві вчиняти певні дії; - забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; - зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26 грудня 2011 року, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому, оцінка господарським судом доказів, що стосуються суті спору, на даній стадії судового провадження є недопустимою і не може бути обґрунтуванням правомірності застосування заходів до забезпечення позову.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, а умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може унеможливити або утруднити виконання рішення по суті позовних вимог.

З матеріалів оскарження вбачається, що предметом позовних вимог є знесення самочинно побудованого незавершеного будівництва бази відпочинку по вул. Нижній Береговій, 2/4Б у м. Хмельницькому за рахунок цього відповідача.

Пунктом 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26 грудня 2011 року, передбачено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог передбачених ст. 33 ГПК України обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Водночас ОСОБА_3 міською радою ні в заяві ані в апеляційній скарзі не наведено жодного доводу стосовно того, як невжиття в даному випадку визначених позивачем заходів до забезпечення позову - заборона проведення будівельних робіт, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду за зазначеними позовними вимогами, а саме - знесення будівництва за рахунок відповідача.

Додані позивачем до апеляційної скарги письмові докази (акти Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області №43/01 від 13 листопада 2015 року та №56/01 від 21 грудня 2015 року, акт обстеження забудови земельної ділянки №3 від 28 липня 2015 року та рішення ОСОБА_3 міськвиконкому №577 від 13 серпня 2015 року) колегією суддів оцінюються критично і відхиляються, оскільки дані перевірки і рішення проводились та приймались у 2015 році, ще до звернення міськради з позовними вимогами до суду, і стосуються суті позовних вимог, а не підставності застосування заходів забезпечення заявленого ним позову.

Стосовно "Експертного висновку щодо впливу будівництва за адресою м. Хмельницький, вул. Нижня Берегова, 2/4Б в місті ОСОБА_3" від 22 березня 2016 року, проведеного кафедрою екології ОСОБА_3 національного університету, згідно якого проведення будівельних робіт на цій ділянці та подальша експлуатація обєкту мають негативні екологічні наслідки, що в сучасних умовах посилення антропогенного навантаження на ОСОБА_3 водосховище може привести до погіршення його екологічного стану, то даний висновок не можна брати до уваги, оскільки відповідно до абз.5 п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23 березня 2012 року, даний експертний висновок не може вважатися актом судової експертизи, тому що особа набуває прав і несе обовязки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи, а наданий висновок не є наслідком призначення та проведення в порядку ст. 41 ГПК України, гарантією вірності якого є щонайменше попередження експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

Натомість, як встановлено у судовому засіданні, відповідачем зведено корпуси бази і залишились внутрішні і зовнішні опоряджувальні роботи, виконання яких не може унеможливити або утруднити виконання рішення по суті в разі задоволення позовних вимог та не погіршить екологічний стан даної території.

Інші заперечення позивача, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду першої інстанції прийнята у відповідності до норм ст. 43 ГПК України із всебічним, повним та обєктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для скасування ухвали господарського суду та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК України, у зв'язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 09.03.16 р. у справі №924/181/16 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_3 міської ради - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №924/181/16 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Саврій В.А.