ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.03.2016р. Справа № 905/127/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Бова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «РН-КАРТ УКРАЇНА»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Декарт»

про стягнення 19 429,59 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Суть спору: ТОВ «РН-КАРТ УКРАЇНА» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «Декарт» 19 429,59 грн., з яких: 18 404,96 грн. - заборгованість за паливо, що поставлене відповідачу на підставі договору поставки № 02504К від 01.06.2012р.; 325,24 грн. - 3% річних; 699,39 грн. - інфляційні нарахування.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 14.01.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 905/127/16 та призначено розгляд справи на 10.02.2016р.

10.02.2016р. за вх. № 4407/16 господарський суд Донецької області одержав супровідний лист позивача з додатком витребуваних судом документів, а саме: копії статуту ТОВ «ТНК-ТРАНС», змін до статуту ТОВ «РН-КАРТ УКРАЇНА», платежі за договором поставки № 02504К від 01.07.2012р. за період з 01.07.2012р. по 09.02.2016р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.02.2016р. розгляд справи відкладено на 02.03.2016р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.03.2016р. у звязку із задоволенням відповідного клопотання представника позивача строк вирішення спору по даній справі продовжений на 15 днів до 26.03.2016р. та відкладено розгляд справи на 17.03.2016р.

17.03.2016р. за вх.№ 8713/16 господарський суд Донецької області одержав додаткові пояснення позивача, згідно з якими останній, посилаючись на п.6.4.3 договору поставки № 02504К від 01.06.2012р. (в редакції Додаткової угоди № 1 від 20.06.2012р.), зазначає, що строком настання зобовязань покупця по оплаті товару є 10-й день наступного за звітним періодом, а оскільки останній товар поставлено відповідачу в квітні 2015р., то фактично днем настання зобовязання відповідача по сплаті поставленого товару є 10.05.2015р., а тому саме з цього числа позивачем нараховано 3% річних та інфляційні. Також позивач пояснює, що відповідно до даних, які містяться в програмному апаратному комплексі Petrol відповідач у квітні 2015р. отримав паливо на загальну кількість 2094,62 л вартістю 35 068,83 грн. та мав сплатити 34 973,79 грн. з врахуванням знижки відповідача. Однак, відповідач сплатив у квітні 2015р. 22 663,18 грн., тобто на 12 310,61 грн. менше, а тому, з врахуванням боргу відповідача на початок квітня 2015р. у розмірі 6094,35 грн., загальний борг відповідача перед позивачем складає 18 404,96 грн. При цьому, оскільки відповідач у квітні 2015р. сплатив частину поставленого товару, то фактично це є визнанням всієї суми боргу. В додаток до зазначених пояснень позивач надав належним чином засвідчену копію довіреності на представника, роздруківку інформації про юридичну особу відповідача з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, банківську виписку ПАТ «ОТП Банк» № 70-1-1/1193 від 03.03.2016р. та банківську виписку ПАТ «Альфа Банк» № 2036628.1-197934 від 04.03.2016р., належним чином засвідчені копії довіреностей на представників позивача, якими підписані видаткові накладні, інформацій з електронної бази даних щодо ТОВ «ДЕКАРТ» (транзакції по клієнту, оборот по клієнту за періоди з 01.01.2015р. по 10.03.2016р. та 01.01.2015р. по 31.03.2015р.).

В судовому засіданні 17.03.2016р. представник позивача надав суду усні пояснення, згідно з яким останній зазначає, що в наданих позивачем банківських виписках № 70-1-1/1193 від 03.03.2016р. та № 2036628.1-197934 від 04.03.2016р. в графі призначення платежу відповідачем помилково вказано договір № 02504К від 01.07.2012р., а всі кошти згідно даних виписок були зараховані як оплата за договором поставки № 02504К від 01.06.2012р. Договір № 02504К від 01.07.2012р. між сторонам не укладався та не існує. Також позивач надав суду усні пояснення щодо неможливості надання інформаційних чеків, які підтверджують факт одержання палива відповідачем, оскільки термін зберігання зазначених чеків на АЗС з моменту їх видачі становить 3 місяці.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.03.2016р. розгляд справи відкладено на 28.03.2016р.

24.03.2016р. за вх.№ 9780/16 господарський суд Донецької області одержав додаткові пояснення позивача, згідно з якими, останній зазначає, що видаткові накладні підписані керівником відповідача директором ОСОБА_1 В додаток до пояснень позивач надав належним чином засвідчені копії протоколу №21/11/13 позачергових загальних зборів учасників ТОВ «ТНК-ТРАНС» від 21.11.2013р., доказів направлення на адресу відповідача видаткових накладних № 25136 від 31.12.2014р., № 25174 від 31.12.2014р., №89 від 31.01.2015р., № 118 від 31.01.2015р., № 118 від 31.05.2015р., № 2029 від 28.02.2015р., № 2058 від 28.02.2015р., №4900 від 31.03.2015р., № 4952 від 31.03.2015р., № 6004 від 30.04.2015р., № 6030 від 30.04.2015р. (описи вкладення у цінний лист, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою підлягає поверненню та конверти у яких відправлялися зазначені видаткові накладні з відміткою органу звязку про повернення за закінченням строку зберігання).

Позивач у судове засідання 28.03.2016р. не зявився. При цьому, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним, оскільки представник останнього був присутнім у судовому засіданні 17.03.2016р., що підтверджується протоколом судового засідання від 17.03.2016р.

Відповідач у судові засідання не зявився, відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову до суду не надав. При цьому про час, дату і місце судових засідань відповідач повідомлений належним чином, виходячи з того, що ухвали суду про порушення провадження у справі від 14.01.2016р. та про відкладення розгляду справи від 10.02.2016р., які надіслані відповідачу на юридичну адресу, що зазначена у позовній заяві, а також у Спеціальному витязі з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 28.03.2016р. (87512, Донецька обл., м. Маріуполь, Володарське шосе, буд. 27) повернуті до суду органами звязку за закінченням терміну зберігання, ухвали суду від 02.03.2016р. та від 17.03.2016р. також надіслані відповідачу на зазначену адресу, що підтверджується списками згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів поданих в 61022 № 21 від 12.03.2016р. та № 171 від 18.03.2016р., а також списками згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в Харків-22 № 800 та №1158, але не повернуті до суду органом звязку. Також відповідач повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, призначеного на 17.03.2016р. шляхом передачі телефонограми № 261 від 11.03.2016р., але останню не вдалося передати відповідачу у звязку з відсутністю звязку. Поряд з цим, господарський суд повідомив відповідача про судове засідання 28.03.2016р. шляхом розміщення оголошення про час, дату та місце розгляду справи на електронній сторінці господарського суду Донецької області, яка міститься на офіційному веб-порталі «Судова влада в Україні». З огляду на зазначене, господарський суд визнав за можливе розглянути дану справу за відсутністю відповідача у судових засіданнях та в силу вимог ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами, із врахуванням при цьому положень, що містяться у п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами України».

Відповідно до статті 85 ГПК України у судовому засіданні 28.03.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив:

01 червня 2012р. між ТОВ «ТНК-Транс» (постачальник, позивач) та ТОВ «ДЕКАРТ» (покупець, відповідач) укладено договір поставки № 02504К, за умовами якого постачальник протягом строку дії цього договору зобов'язується здійснювати постачання палива та/або надавати послуги покупцю на умовах ЕХW за місцезнаходженням АЗС, а покупець зобов'язується приймати такі паливо та/або послуги та оплачувати їх на умовах цього договору. Умови поставки палива та/або надання послуг визначаються сторонами у договорі та відповідних додатках до нього. При визначенні базисних умов постачання палива та/або надання послуг сторони керуються Міжнародними правилами тлумачення комерційних термінів (ІНКОТЕРМС) в редакції 2000 року, в частині, що не суперечить умовам цього договору. (п. 2.1 Договору).

Відповідно до протоколу № 21/11/13 позачергових загальних зборів учасників ТОВ «ТНК-ТРАНС» від 21.11.2013р. змінено найменування ТОВ «ТНК-ТРАНС» на ТОВ «РН-КАРТ Україна», внесені зміни до статуту підприємства щодо його найменування та 16.01.2014р. проведено державну реєстрацію установчих документів. При цьому, код ЄДРПОУ, юридична адреса Товариства залишилися незмінними, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 15.05.2012р. та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 16.01.2014 р.

Згідно з умовами п. 2.2. договору передача/отримання палива та/або надання/отримання послуг здійснюється виключно з використанням смарт-карток.

Умовами п. 2.3. договору визначено, що з метою визначення (уточнення) розмірів виконаних зобов'язань за договором сторони зобов'язані оформлювати видаткові накладні або акти приймання - передачі палива та/або послуг за звітний період. Фактична кількість, асортимент і ціна поставленого покупцю палива та/або отриманих послуг визначається виходячи з даних, що міститься в електронних базах даних про використання відповідної смарт-картки, а саме в програмному апаратному комплексі Реtrol (виробником даного програмного забезпечення є «ДП центр автоматичної ідентифікації» дочірнє підприємство фірми «Нові комп'ютерні технології» м. Москва) та фіксується в інформаційних чеках наданих відповідною АЗС. В разі виникнення спірних моментів щодо положень відповідної видаткової накладної або акту приймання - передачі палива та/або послуг, сторони визнають і погоджуються з даними, що фіксуються вищезазначеним програмним забезпеченням, автентичність даних яких гарантується компанією виробником зазначеного програмного забезпечення та/або даними, що міститься у інформаційних чеках наданих відповідною АЗС.

Постачальник зобовязався поставляти покупцю паливо та/або надавати послуги (за фактичної наявності відповідного виду палива/послуг на АЗС) відповідно до письмово погоджених умов цього договору; на умовах даного договору передати у власність покупця смарт-картки протягом 5 (пяти) календарних днів з дати підписання договору та усіх додатків до нього (визначених у договорі) на підставі видаткової накладної або акту передачі-приймання смарт-карток та за умови здійснення покупцем попередньої оплати вартості смарт-карток, згідно виставленого постачальником рахунку-фактури. (п.п. 3.1, 3.2 договору).

Покупець зобов'язався своєчасно оплачувати постачальнику вартість палива/послуг на умовах, визначених цим договором; для прийняття палива/послуг предявляти на АЗС смарт-картку; не пізніше 5 робочих днів з моменту отримання двох оригінальних екземплярів видаткової накладної чи акта приймання - передачі палива та/або послуг у звітному періоді підписаного повноважною особою та скріпленого печаткою постачальника підписати повноважною особою та скріпити печаткою покупця та повернути один оригінальний примірник такої видаткової накладної чи акту приймання - передачі палива та/або послуг постачальнику. Невиконання покупцем зобов'язань з підписання та повернення постачальнику видаткової накладної чи акту приймання - передачі палива та/або послуг у встановлені договором строки, або неотримання постачальником від покупця мотивованої відмови від підписання зазначених документів, є згодою покупця з даними, зазначеними у видатковій накладній чи відповідному акті приймання - передачі палива та/або послуг без додаткового оформлення такої згоди. (п.п.4.1, 4.2, 4.3 Договору).

Умовами п.5.1 договору визначено, що паливо вважається поставленим, а послуги наданими з моменту фактичного отримання палива/послуг та оформлення інформаційного чеку (або іншого документу, що підтверджує отримання палива/послуг). Перехід права власності на паливо та ризику випадкової загибелі (псування) палива відбувається в момент фактичного отримання палива/послуг та оформлення чеку.

У п. 6.3 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 20.06.2012р. сторони погодили, що ціна цього договору визначається в національній валюті України гривнях та складається з загальної ціни палива/послуг, що відображені сторонами у всіх актах приймання-передачі палива/послуг та видаткових накладних.

Оплата за паливо/послуги здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника наступним чином: покупець може здійснювати попередню оплату палива/послуг. Сума та строки внесення попередньої оплати визначається покупцем самостійно виходячи з його потреб у паливі/послугах. За отримані паливо/послуги протягом відповідного періоду, який складає 7 (сім) календарних днів, в межах ліміту, визначеного п. 6.4.3. договору, покупець зобов'язаний провести повний розрахунок за отримане паливо/послуги за зазначений період, не пізніше 2-го (другого) календарного дня, наступного за періодом в якому покупець отримав паливо/послуги. Розмір ліміту, що надається покупцеві не може перевищувати 30 000 (тридцять тисяч) грн. В разі досягнення/перевищення розміру ліміту, покупець зобов'язаний провести повний розрахунок за поставлене паливо/надані послуги протягом 1 (одного) банківського дня з моменту досягнення/перевищення визначеного в п. 6.4.3. ліміту (п.п. 6.3, 6.4, 6.4.1- 6.4.4. Договору в редакції додаткової угоди № 1 від 20.06.2012р.).

У разі надання покупцю знижки на паливо, сторони оформлюють це відповідним додатком (п. 6.5 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 20.06.2012р.).

У п. 7.1. сторони визначили строк дії договору, а саме: «цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та засвідчення печатками сторін та діє до 31 грудня 2012 року, а в частині розрахунків до повного виконання.

Строк дії договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік у разі, якщо жодна із сторін не направила повідомлення про припинення дії договору за 15 календарних днів до закінчення строку дії договору. (п. 7.2 договору).

У матеріалах справи також наявні додатки-зразки № 2 «Заявка на виготовлення/перепрограмування смарт-карток», № 3 «Бланк заявки на поповнення смарт-карток», №4 «Лист на зміну лімітів смарт-карток», № 5 «Лист на блокування/розблокування карти(ок)», додаток №6 від 01.06.2012р. (яким передбачено право постачальника надати знижку покупцю) до договору поставки №02504К від 01.06.2012р.

20.06.2012р. сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору поставки №02504К від 01.06.2012р., відповідно до якої розділ 6 договору викладено у новій редакції. У п. 2 зазначеної угоди сторони погодили, що договір діє з врахуванням положень цієї додаткової угоди. В разі розходження між умовами договору та умовами цієї додаткової угоди, переважну силу будуть мати умови цієї додаткової угоди. У п.3 додаткової угоди визначено, що остання набуває чинності з моменту підписання та діє протягом 3-х місяців. Строк дії даної додаткової угоди автоматично продовжується на наступні три місяці у разі, якщо постачальник не направив на адресу покупця, вказану в договорі, повідомлення про припинення дії даної додаткової угоди.

Договір разом з додатковою угодою та додатками до нього підписані сторонами та засвідчені їх печатками.

Приймаючи до уваги, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази припинення дії вказаного правочину та додаткової угоди до нього, з огляду на підписання відповідачем накладних за період червень 2012р. листопад 2014р., оплату відповідачем палива отриманого згідно зазначених накладних, а також згідно накладних за період грудень 2014р.- березень 2015р., та часткової оплати відповідачем палива отриманого у квітні 2015р. суд дійшов висновку, що зобовязання сторін за вказаним договором та додатковою угодою до нього автоматично продовжувалися кожний наступний рік та були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

На підтвердження поставки відповідачу палива та видачі паливних карток за вказаним договором позивачем надані видаткові накладні на загальну суму 912 487,94 грн., а саме, № 12713 від 22.06.2012р. на суму 6 грн. (паливні картки в кількості 6 шт.), № 18013 від 31.07.2012р. на суму 34 904,33 грн., № 20532 від 31.08.2012р. на суму 1440,50 грн., № 20537 від 31.08.2012р. на суму 20 561,71 грн., № 23672 від 30.09.2012р. на суму 5289,40 грн., № 25706 від 31.10.2012р. на суму 1509 грн., № 25726 від 31.10.2012р. на суму 14 508 грн., № 28359 від 30.11.2012р. на суму 207,60 грн., № 32950 від 31.12.2012р. на суму 1 791 грн., № 272 від 31.01.2013р. на суму 4624,90 грн., № 298 від 31.01.2013р. на суму 10 399 грн., № 4776 від 28.02.2013р. на суму 3792,50 грн., № 5288 від 31.03.2013р. на суму 7 201 грн., № 5257 від 31.03.2013р. на суму 4 265 грн., №7872 від 30.04.2013р. на суму 18 554,95 грн., № 7838 від 30.04.2013р. на суму 4 042,60 грн., № 10462 від 31.05.2013р. на суму 703,90 грн., № 10489 від 31.05.2013р. на суму 23 173,96 грн., № 13019 від 30.06.2013р. на суму 35 043,79 грн., № 12990 від 30.06.2013р. на суму 610,20 грн., № 15860 від 31.07.2013р. на суму 38903,88 грн., № 18145 від 31.08.2013р. на суму 23864,15 грн., № 18112 від 31.08.2013р. на суму 3374,10 грн., № 22001 від 30.09.2013р. на суму 29 454,25 грн., № 21968 від 30.09.2013р. на суму 406,80 грн., № 24522 від 31.10.2013р. на суму 496 грн., № 24562 від 31.10.2013р. на суму 20343,87 грн., № 25790 від 30.11.2013р. на суму 964 грн., № 25896 від 30.11.2013р. на суму 39656,29 грн., № 28268 від 31.12.2013р. на суму 667,40 грн., № 28303 від 31.12.2013р. на суму 20095,44 грн., № 885 від 31.01.2014р. на суму 1117,07 грн., № 918 від 31.01.2014р. на суму 9 544,86 грн., № 2859 від 28.02.2014р. на суму 625 грн., № 2892 від 28.02.2014р. на суму 7568,40 грн., № 5046 від 31.03.2014р. на суму 696,80 грн., № 5083 від 31.03.2014р. на суму 16 162,40 грн., № 8285 від 30.04.2014р. на суму 5012,35 грн., № 8328 від 30.04.2014р. на суму 13405,20 грн., № 11085 від 31.05.2014р. на суму 7 822,10 грн., № 11127 від 31.05.2014р. на суму 7282 грн., № 12392 від 30.06.2014р. на суму 299 грн., № 12439 від 30.06.2014р. на суму 9810,35 грн., № 14377 від 31.07.2014р. на суму 24 962,60 грн., № 14427 від 31.07.2014р. на суму 14 276,04 грн., № 16853 від 31.08.2014р. на суму 13 110,50 грн., № 16888 від 31.08.2014р. на суму 10708 грн., № 18939 від 30.09.2014р. на суму 17 353,80 грн., № 21076 від 31.10.2014р. на суму 16 432 грн., № 21103 від 31.10.2014р. на суму 38 369,06 грн., № 23165 від 30.11.2014р. на суму 13 597,10 грн., № 23202 від 30.11.2014р. на суму 52 254,56 грн., № 25136 від 31.12.2014р. на суму 32 164,80 грн., № 25174 від 31.12.2014р. на суму 61 449,81 грн., № 89 від 31.01.2015р. на суму 11 437,60 грн., № 118 від 31.01.2015р. на суму 16 097,70 грн., № 2029 від 28.02.2015р. на суму 8 954,10 грн., № 2058 від 28.02.2015р. на суму 55 707,10 грн., № 4900 від 31.03.2015р. на суму 5 567,33 грн., № 4952 від 31.03.2015р. на суму 34 871 грн., № 6004 від 30.04.2015р. на суму 10 221,79 грн., № 6030 від 30.04.2015р. на суму 24752 грн.

При цьому, видаткові накладні № 25136 від 31.12.2014р. на суму 32 164,80 грн., № 25174 від 31.12.2014р. на суму 61 449,81 грн., № 89 від 31.01.2015р. на суму 11 437,60 грн., № 118 від 31.01.2015р. на суму 16 097,70 грн., № 2029 від 28.02.2015р. на суму 8 954,10 грн., № 2058 від 28.02.2015р. на суму 55 707,10 грн., № 4900 від 31.03.2015р. на суму 5 567,33 грн., № 4952 від 31.03.2015р. на суму 34 871 грн., № 6004 від 30.04.2015р. на суму 10 221,79 грн., № 6030 від 30.04.2015р. на суму 24752 грн. відповідачем не підписані.

На підтвердження одержання відповідачем палива згідно спірної видаткової накладної № 6030 від 30.04.2015р. позивач надав до суду дані по транзакціям клієнта з 18.02.2015р. по 30.04.2015р. та оборотам клієнта за період з 01.01.2015р. по 10.03.2016р. з програмного апаратного комплексу Реtrol.

Поряд з цим, судом також встановлено, що 22.06.2012р. відповідач здійснив оплату паливних карток в сумі 6 грн. та з 05.07.2012р. по 27.04.2015р. - часткову оплату за одержане паливо в сумі 894 076,98 грн., що підтверджується банківською випискою ПАТ «ОТП-Банк» № 70-1-1/1193 від 03.03.2016р. та банківською випискою ПАТ «Альфа-Банк» № 2036628.1-197934 від 04.03.2016р.

Отже, борг відповідача за договором поставки № 02504К від 01.06.2012р. становить 18 404,96 грн. (912 487,94 грн. - 894 082,98грн. = 18 404,96 грн.), що залишився неоплаченим за видатковою накладною № 6030 від 30.04.2015р. та, який також відображено у даних по оборотам клієнта за період з 01.01.2015р. по 10.03.2016р. з програмного апаратного комплексу Реtrol.

Неналежне виконання відповідачем зобовязань з повної та своєчасної оплати отриманого згідно видаткової накладної № 6030 від 30.04.2015р. палива зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 18 404,96 грн., а також 3% річних в сумі 325,24 грн., нарахованих за період з 10.05.2015р. по 10.12.2015р. та інфляційних в сумі 699,39 грн., нарахованих з 10.05.2015р. по 10.12.2015р.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобовязаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з ч.2 ст.509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницької діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Водночас вимогами ч.2 ст.712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, а в силу вимог ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладено договір поставки № 02504К від 01.06.2012р., згідно з яким, позивач зобовязався здійснити постачання палива та/або надати послуги відповідачу, а відповідач зобовязався за отримані паливо/послуги протягом відповідного періоду, який складає 7 (сім) календарних днів, в межах ліміту, визначеного умовами договору, провести повний розрахунок не пізніше 2-го (другого) календарного дня, наступного за періодом в якому покупець отримав паливо/послуги.

При цьому, позивачем надані до суду письмові пояснення за вх. № 8713/16 від 17.03.2016р., згідно з якими, із врахуванням умов п. 6.4.2. договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 20.06.2012р.), строком настання зобовязання відповідача по оплаті товару за відповідний період є 10 (десятий) день наступного за звітним періодом.

Відповідно до вимог частини першої статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у частинах першій та сьомій статті 193 ГК України.

Між тим, вищевстановлені обставини справи свідчать, що за паливо, яке поставлене позивачем на виконання умов укладеного між сторонами договору в сумі 912 487,94 грн., відповідач розрахувався частково в сумі 894 082,98грн. Вартість одержаного відповідачем палива згідно видаткової накладної № 6030 від 30.04.2015р. в сумі 18 404,96 грн. залишилася неоплаченою останнім. При цьому, жодних заперечень щодо наявності боргу в сумі 18 404,96 грн. та доказів, які спростовують його наявність відповідач до суду не надав.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 18 404,96 грн., а отже і їх задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому вимогами ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Перевіривши розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем за період з 10.05.2015р. по 10.12.2015р. за видатковою накладною № 6030 від 30.04.2015р. на суму боргу 18 404,96 грн. (із врахуванням часткової оплати на суму 6 347,04 грн.) господарський суд встановив, що сума 3% річних становить 325,24 грн., а, отже, позивач арифметично вірно здійснив розрахунок 3% річних, а тому позовні вимоги в цій частині задовольняються судом у повному обсязі.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції, заявлений до стягнення розмір інфляційних складає 699,39 грн., які нараховано позивачем з 10.05.2015р. по 10.12.2015р. на суму боргу 18404,96 грн. (із врахуванням часткової оплати на суму 6 347,04 грн.) за накладною № 6030 від 30.04.2015р.

За здійсненим господарським судом перерахунком інфляційних, з огляду на рекомендації, викладені у Постанові Пленуму ВГСУ від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» та із врахуванням вірно визначеного періоду нарахування червень 2015р. - листопад 2015р., розмір інфляційних втрат, який підлягає стягненню з відповідача на суму боргу 18 404,96грн. (із врахуванням часткових оплат на суму 6 347,04 грн.) за накладною № 6030 від 30.04.2015р. становить 285 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

За приписами статті 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РН-КАРТ УКРАЇНА» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Декарт» (87512, Донецька область, м. Маріуполь, Володарське шосе, будинок 27, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РН-КАРТ УКРАЇНА» (03110, м. Київ, вул. Соломянська, будинок 11; ) 18 404 (вісімнадцять тисяч чотириста чотири) грн. 96 коп. основного боргу, 325 (триста двадцять пять) грн. 24 коп. 3% річних, 285 (двісті вісімдесят пять) грн. інфляційних втрат, 1192 (одна тисяча сто девяносто два) грн. 02 коп. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складене 04 квітня 2016р.

Суддя Л.В. Ніколаєва