РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2016Справа №910/3600/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Авіаційно-транспортного агентства «Крунк»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Спрін Трейд»
простягнення 368010 грн. 00 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Кучма О.С. - представник за довіреністю б/н від 22.02.2016;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01.03.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Авіаційно-транспортного агентства «Крунк» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спрін Трейд» про стягнення 27260 грн. 00 коп. неустойки та зобов'язання відповідача поставити товар або повернути суму попередньої оплати у розмірі 340750 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору поставки № 20-04/15 від 20.04.2015, не здійснив поставку узгодженого між сторонами товару, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати від відповідача здійснити поставку товару або повернути суму попередньої оплати у розмірі 340750 грн. 00 коп. Крім того, у зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку з поставки товару позивачем було заявлено до стягнення з відповідача неустойку у розмірі 27260 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2016 порушено провадження у справі № 910/3600/16; розгляд справи призначено на 22.03.2016.

У судовому засіданні 22.03.2016 представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати у розмірі 340750 грн. 00 коп. та неустойку у розмірі 27260 грн. 00 коп., що разом становить 368010 грн. 00 коп.

Пунктом 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 визначено, що ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Дослідивши подану позивачем заяву про уточнення позовних вимог, суд дійшов висновку, що вона уточнює позовні вимоги, які були викладені альтернативно позивачем у прохальній частині позовної заяви (або зобов'язати відповідача здійснити поставку товару або повернути суму попередньої оплати у розмірі 340750 грн. 00 коп.), та не змінює предмет, підстави позову чи розмір позовних вимог, у зв'язку з чим прийняв її до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2016, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 08.04.2016.

Представник позивача у судовому засіданні 08.04.2016 подав додаткові документи, які суд долучив до матеріалів справи, надав усні пояснення по справі, позовні вимоги (в редакції заяви про уточнення позовних вимог) підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 309.

При цьому, суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом, а не обов'язком суду. Враховуючи відсутність клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 08.04.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

20.04.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спрін Трейд» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Авіаційно-транспортним агентством «Крунк» (покупець) укладено Договір поставки № 20-04/15, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупця, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти і оплатити товар, що визначений сторонами у додатках до цього договору, які є невід'ємними частинами цього договору (специфікація). Специфікації містять найменування товару, кількість, номенклатуру, ціну за одиницю, загальну вартість товару, умови оплати, умови та строки поставки. Специфікації впродовж дії цього договору оформлюються сторонами для кожної партії товару окремо.

Згідно з п. 3.2 Договору поставки № 20-04/15 від 20.04.2015 передача партій товару здійснюється за видатковими накладними на підставі довіреності уповноваженого представника покупця.

Згідно з п. 4.1 Договору поставки № 20-04/15 від 20.04.2015 ціни, кількість та асортимент товару, що поставляється за цим договором, вказані у специфікаціях, які є невід'ємними частинами цього договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору поставки № 20-04/15 від 20.04.2015 оплата покупцем товару здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у даному договорі, у розмірі 100% передплати за партію товару згідно з виставленим рахунком.

Відповідно до п. 10.7 Договору поставки № 20-04/15 від 20.04.2015 він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов'язань (у тому числі гарантійних) за даним договором.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Специфікацією від 20.04.2015 до Договору поставки № 20-04/15 від 20.04.2015 (Додаток № 1) сторони погодили найменування товару (лебідка ЛПГ 150, з/н 084240), кількість товару, ціну та загальну вартість товару, що становить 340750 грн. 00 коп. (разом з ПДВ 20%).

Пунктом 2 Специфікації від 20.04.2015 сторони визначили, що покупець проводить оплату товару відповідно до п. 5 Договору поставки № 20-04/15 від 20.04.2015.

Судом встановлено, що 20.04.2015 позивач на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату № 2001 від 20.04.2015 (долучений позивачем до позовної заяви) здійснив попередню оплату за Договором поставки № 20-04/15 від 20.04.2015 у розмірі 340750 грн. 00 коп., що підтверджується долученим позивачем до матеріалів справи у судовому засіданні 22.03.2016 платіжним дорученням № 177 від 20.04.2015 на суму 340750 грн. 00 коп. (призначення платежу - лебідка ЛПГ 150, рахунок № 2001 від 20.04.2015, Договір № 20-04/15 від 20.04.2015).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3 Специфікації від 20.04.2015 строк поставки - протягом 3-х календарних днів з моменту надходження попередньої оплати на розрахунковий рахунок постачальника відповідно до п. 5.1 договору поставки.

Відповідачем не надано суду належного доказу у підтвердження дати фактичного надходження на його рахунок суми попередньої оплати від позивача (а саме, не надано банківської виписки з рахунку).

Відповідно до п. 8.4 ст 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Згідно з ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, враховуючи дату здійснення позивачем попередньої оплати - 20.04.2015 відповідно до платіжного доручення № 177 від 20.04.2015, а також те, що мав місце міжбанківський переказ (банк платника - АТ «Укрексімбанк»; банк отримувача - ПАТ Банк «Контракт»), та беручи до уваги положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був поставити позивачу товар, погоджений у Специфікації від 20.04.2015, у строк до 27.04.2015 включно.

Відповідно до п. 3.1 Договору поставки № 20-04/15 від 20.04.2015 постачальник поставляє товар на умовах FCA згідно з Інкотермс 2010; поставка товару виконується в термін, у строки, визначені в специфікації до кожної партії товару окремо, транспортно-експедиційними організаціями «Нова Пошта», «Гюнсель», «Нічний експрес», ПІК «ААЗ Трейдінг Ко» («Автолюкс»), ТОВ «Юбс плюс» та іншими перевізниками за рахунок покупця. Не пізніше ніж за два дні до дати передачі товару покупцю постачальник повідомляє покупця електронною поштою особи, яка зробила замовлення (або в разі її відсутності її заступнику) про строки поставки. Разом з товаром постачальник надає покупцю товарно-транспортні документи (ТТН, оформлену на адресу покупця: м. Київ), видаткову накладну, оригінал рахунку та сертифікати (паспорта) якості виробника.

Відповідно до правил «Інкотермс-2010» (Incoterms, International commerce terms, міжнародні комерційні умови, комплект міжнародних правил з тлумачення найбільш широко використовуваних торгівельних термінів (умов) в галузі міжнародної торгівлі), FCA - термін "франко-перевізник" означає, що продавець поставляє товар зазначеному покупцем перевізнику або іншій особі у своїх приміщеннях або у названому місці.

Відповідно до п. 3 Специфікації від 20.04.2015 датою поставки товару вважається дата видаткової накладної, підписаної при передачі товару на складі постачальника представнику покупця.

Згідно зі статтею 664 Цивільного кодексу України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Судом встановлено, що відповідач не виконав свій обов'язок з поставки позивачу товару, погодженого у Специфікації від 20.04.2015, що не було спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, зокрема, відповідачем не надано суду доказів поставки позивачу товару, а саме відповідних видаткових накладних, що підтверджують факт поставки товару.

При цьому, відповідно до ст. 664 Цивільного кодексу України товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Крім того, відповідно до п. 3.1 Договору поставки № 20-04/15 від 20.04.2015 не пізніше ніж за два дні до дати передачі товару покупцю постачальник повідомляє покупця електронною поштою особи, яка зробила замовлення (або в разі її відсутності її заступнику) про строки поставки.

Враховуючи вищевикладені положення законодавства та умови Договору поставки № 20-04/15 від 20.04.2015, та беручи до уваги ненадання відповідачем доказів повідомлення позивача про готовність товару (погодженого у Специфікації від 20.04.2015) до передачі позивачу у належному місці (на складі постачальника), суд дійшов висновку, що відповідач не передав у розпорядження позивачу товар, погоджений у Специфікації від 20.04.2015 (лебідка ЛПГ 150, з/н 084240, загальною вартістю 340750 грн. 00 коп.), а отже не виконав зобов'язання з поставки товару за Договором поставки № 20-04/15 від 20.04.2015.

Судом встановлено, що 02.02.2016 позивач направив відповідачу вимогу-претензію (вих. № 28 від 02.02.2016), в якій, зокрема, просив виконати умови Договору поставки № 20-04/15 від 20.04.2015 та поставити товар, погоджений сторонами у Специфікації від 20.04.2015, або повернути суму попередньої оплати у розмірі 340750 грн. 00 коп. (копія вказаної вимоги-претензії разом із доказами її направлення на юридичну адресу відповідача долучені позивачем до позовної заяви).

Однак станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду, відповідач узгоджений між сторонами товар позивачу не поставив та попередню оплату позивачу не повернув.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Наявність обов'язку відповідача повернути позивачу суму попередньої оплати у розмірі 340750 грн. 00 коп. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не було спростовано, зокрема, відповідачем не надано суду доказів поставки товару або доказів повернення позивачу грошових коштів у розмірі 340750 грн. 00 коп., у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Авіаційно-транспортного агентства «Крунк» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спрін Трейд» суми попередньої оплати у розмірі 340750 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку з поставки товару позивачем було заявлено до стягнення з відповідача неустойку у розмірі 27260 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 7.2 Договору поставки № 20-04/15 від 20.04.2015 у випадку порушення строків або обсягів поставок товару, постачальник сплачує покупцеві неустойку у розмірі 8% від вартості не поставленого в строк товару за кожен факт порушення.

Суд зазначає, що неустойка, стягнення якої передбачено п. 7.2 Договору поставки № 20-04/15 від 20.04.2015, за своє правовою природою є штрафом.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Враховуючи встановлений судом факт непоставки відповідачем товару на суму 340750 грн. 00 коп., суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача неустойки (штрафу), передбаченого п. 7.2 Договору поставки № 20-04/15 від 20.04.2015.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок неустойки (штрафу), суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Авіаційно-транспортного агентства «Крунк» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спрін Трейд» неустойки (штрафу) у розмірі 27260 грн. 00 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спрін Трейд» (02660, м. Київ, просп. Визволителів, буд. 5; ідентифікаційний код: 39607795) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Авіаційно-транспортного агентства «Крунк» (01103, м. Київ. Вул. Кіквідзе, буд. 12; ідентифікаційний код: 19367246) суму попередньої оплати у розмірі 340750 (триста сорок тисяч сімсот п'ятдесят) грн. 00 коп., неустойку у розмірі 27260 (двадцять сім тисяч двісті шістдесят) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 5520 (п'ять тисяч п'ятсот двадцять) грн. 15 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 13.04.2016

Суддя І.М. Отрош