КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2016 р. Справа№ 925/1631/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Місюк О.П.

за участю представників:

від позивача - не з`явився

від відповідача - Круглов С.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБ Маргарин" на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.11.2015 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБ Маргарин"

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до Господарського суду Черкаської області із позовом до ТОВ «БМБ Маргарин» про стягнення заборгованості.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.11.2015 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 17.11.2015 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повінстю.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл судової справи апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2015 апеляційну скарг прийнято до провадження та призначено до розгляду на 28.01.2016.

Ухвалою суду від 28.01.2016 на підставі ст.77 ГПК України розгляд справи відкладений на 11.02.2016.

В судовому засіданні 11.02.2016 було оголошено перерву на 01.03.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2016 було продовжено строк розгляду у справі №925/1631/15 на п'ятнадцять днів.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 01.03.2016 у зв'язку з перебуванням судді Андрієнка В.В, у відпустці, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Буравльов С.І., Руденко М.А.

Ухвалою суду від 01.03.2016 прийнято до провадження у новому складі суду головуючий суддя: Шапран В.В., судді, Буравльов С.І., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 на підставі ст.77 ГПК України розгляд справи відкладений на 07.04.2016.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.04.2016 у зв'язку з перебуванням судді Руденко М.А., у відпустці, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою суду від 06.04.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І. та зазначено, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 07.04.2016.

Через відділ документального забезпечення до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких, останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Представник відповідача в судове засідання 07.04.2016 з`явився та надав усні пояснення стосовно предмету спору.

Представник позивача в судове засідання 07.04.2016 не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Через відділ документального забезпечення від представника позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю явки в призначене судове засідання.

Колегія суддів, вивчивши доводи клопотання, вислухавши думку представника відповідача, який заперечив стосовно відкладення розгляду апеляційної скарги, прийшла до висновку про відмову у задоволені клопотання,зважаючи на наступне.

У п. 3.9.2. Постанови Пленум Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Представником позивача не було надано суду доказів неможливості явки в судове засідання іншого представника товариства.

Також від представника позивача 07.04.2016 до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з Господарським судом Черкаської області.

Ухвалою суду від 07.04.2016 у задоволені клопотання ПАТ «КБ «ПриватБанк» про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції» було відмовлено в зв`язку з невідповідністю такої вимоги приписам норм чинного ГПК України.

За таких обставин, враховуючи, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка представника позивача не перешкоджає вирішенню справи по суті колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

20.09.2013 відповідачем по справі було підписано заяву «О присоединении к условиям и правилам предоставления банковских услуг».

З позиції позивача, підписавши заяву, відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг (розміщенні на сайті Банку www.privat.ua, https://client-bank.privatbank.ua), тарифами банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування. Відповідач підтвердив своє волевиявлення щодо приєднання до Умов, а також погодився з використанням електронного цифрового підпису, отриманого в порядку встановленого Умовами.

Відповідачу було відкрито поточний рахунок № 3650.

Розділом 3.2.2 умов визначено, що надання кредиту здійснюється за послугою «Гарантований платіж».

Послуга надається у вигляді виконання банком заявок на договірне списання коштів, згідно якої клієнт-платник доручає ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" зарахувати кошти на рахунок отримувача, в сумі і в дату, зазначені при створенні заявки. Послуга надається банком як за рахунок власних коштів платника, так і за рахунок кредитних коштів. Споживачами цієї послуги є платник і одержувач платежів за господарськими договорами (п. 3.1.1.73 Умов).

Відповідно до п. 3.2.2.1 умов, кредит надається в обмін на зобов`язання клієнта щодо його повернення, сплати процентів і винагороди.

Як вбачається із позовної заяви та підтверджується наявними матеріалами справи, (виписками по рахунках) відповідача, після підписання вказаних заяв, почав користуватися послугою «Гарантований платіж».

Позивач, звертаючись із даним позовом до суду, мотивує свої вимоги тим, що прострочена заборгованість на рахунку відповідача з'явилася 13.03.2014 і не була погашена, тому відповідно до пункту 3.2.2.2 Умов заборгованість по кредиту стала простроченою, а відповідач за користування кредитом зобов'язаний сплачувати на користь позивача відсотки у розмірі 56 % річних.

Відповідач, заперечуючи проти заявлених вимог, обґрунтовує це тим, що в матеріалах справи відсутні будь - які докази того, що він ознайомлений з умовами, правилами, тарифами банку. Не має жодного документу, підпису, печатки, які б свідчили про ознайомлення відповідача з усіма умовами договору.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів. Майново - господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі господарських договорів (частина 1 ст. 179 ГК України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Відповідно до частини 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст.639 ЦК України).

Як було зазначено вище, кредит відповідачу надавався за послугою «Гарантований платіж», та на підставі заявок через Internet Banking Приват-24.

Розділом 3.2.2 зазначених Умов регламентований порядок надання кредиту за послугою "Гарантований платіж". Послугу "Гарантований платіж" позивач надає за господарськими договорами, що укладаються між Клієнтом та його контрагентами, а також між Клієнтом і банком (далі - послуга). Послуга надається у вигляді виконання банком заявок на договірне списання коштів (далі - "гарантований платіж" або "заявка"), згідно якої клієнт-платник доручає ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" зарахувати кошти на рахунок отримувача, в сумі і в дату, зазначені при створенні заявки. Послуга надається банком як за рахунок власних коштів платника, так і за рахунок кредитних коштів. Споживачами цієї послуги є платник і одержувач платежів за господарськими договорами (п. 3.1.1.73 Умов).

Обов'язковими реквізитами заявки на договірне списання коштів є: номер і дата заявки (присвоюються автоматично), рахунок платника, рахунок одержувача, сума платежу, призначення платежу (із зазначенням відомостей про господарському договорі, на виконання оплати по якому подається заявка), дата зарахування коштів одержувачу (дата виконання заявки), вказівки за рахунок яких коштів (власних коштів клієнта / кредитних / змішано) необхідно зарезервувати гроші для виконання гарантованого платежу (п. 3.1.1.74 Умов).

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів та дане не заперечувалось представником відповідача в суді апеляційної інстанції, позивач виконав свої зобов'язання належним чином, своєчасно провів гарантований платіж відповідно до заявок № 4 від 23.10.2013 на суму 1000 грн. та № 34 від 04.02.2014 на суму 44800 грн. що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунках відкритих для обслуговування рахунку відповідача.

Господарський суд Черкаської області, постановляючи оскаржуване рішення, дійшов висновку про те, що позовні вимоги є повністю обґрунтованими належними та допустимими доказами по справі, а тому підлягають повному задоволенню.

В той же час, колегія суддів не погоджується із такою позицією суду та зазначає, що правомірним є лише задоволення вимоги про стягнення кредитної заборгованості і розмірі 17166,23 грн., зважаючи на наступне.

У заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що клієнт підписавши цю заяву, погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по розрахунковим картам (що розміщені на сайті банку www.privatbank.ua та http://client-bank.privatbank.ua), Тарифами банку, які разом з цією заявою та карткою зі зразками підпису і відбитка печатки складають договір банківського обслуговування. Своїм підписом клієнт приєднується та зобов'язується виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Підписавши дану заяву клієнт погодив підписання угод, договорів, додаткових угод, заяв, актів, платіжних та інших документів як шляхом власноручного підпису, так і шляхом накладення електронного цифрового підпису, отриманого в порядку, передбаченому умовами та правилами надання банківських послуг. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження щодо банківського обслуговування з клієнтом через web-сайти банку www.privatbank.ua, http://client-bank.privatbank.ua або інший Інтернет-/ SMS-ресурс, зазначений банком. На час укладання договорів, а також додаткових угод до них банк і клієнт допускають використання факсимільного відтворення печатки банку і підпису особи. Уповноваженої підписувати договори й угоди до них від імені банку, здійсненого за допомогою засобів копіювання.

Відповідно до вищезазначених норм закону вбачається, що ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ «БМБ Маргарин» уклали договір банківського обслуговування, який за правовою природою відносин сторін є змішаним договором з елементами договору банківського рахунку та кредитного договору.

Відповідно до частини 1 ст. 1066 та частин 1, 2 ст. 1067 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Відповідно до ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. При цьому права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1054, частиною 1 ст. 1055 та частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Позивачем по справі належним чином було виконане своє зобов`язання щодо надання позичальникові коштів у розмірі, що були зазначені у відповідних заявка відповідача від 23.10.2013 та 04.02.2014.

Факт отримання коштів від позивача за вказаними заявками, відповідачем не оспорювався та не спростовувався, як і не заперечувався факт необхідності повернення отриманих кредитних коштів.

Згідно ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідачем частково відбувалось погашення отриманих кредитних коштів, проте станом на 03.08.2015 він мав прострочену заборгованість в розмірі 17166,23 грн.

Позивачем на адресу ТОВ «БМБ Маргарин» 20.07.2015 була направлена претензія № 31023CSF0S0VW, в якій позивач просив відповідача негайно погасити прострочену заборгованість в повному обсязі за реквізитами, встановленими умовами договору банківського обслуговування.

Факт направлення вказаної претензії позивачем підтверджується копією фіскального чеку УДППЗ "Укрпошта" від 20.07.2015 № 9385 та списком згрупованих відправлень від 20.07.2015 № 2297.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи пред`явлення позивачем вимоги до відповідача про повернення кредитних коштів, на час постановлення оскаржуваного судового рішення як і на час звернення із позовом до суду, строк виконання такого зобов`язання настав.

Зважаючи на те, що відповідачем по справі ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не наданого належних та допустимих доказів повернення позивачу отриманих кредитних коштів в повному обсязі, не надано доказів існування меншої заборгованості ніж визначено позивачем, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу у вигляді кредитних коштів в сумі 17166,23 грн. є обґрунтованими та правомірно задоволені в повному обсязі.

В той же час, як вбачається із наданого позивачем розрахунку позовних вимог, позивачем заявлено до стягнення з відповідача проценти за користування кредитними коштам в сумі 10496,71 грн., що нараховані з розрахунку 28% - 36% поточна процентна ставка та 56% прострочена процентна ставка та заявлено про стягнення пені за прострочення повернення кредитних коштів.

Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Позивач, при визначені розміру позовних вимог в частині нарахування процентів за користування кредитом та пені за прострочення повернення кредитних коштів посилається на відповідні пункти Умов та Правил надання банківських послуг, яким визначена відсоткова ставка за користування кредитом, строки сплати процентів, а також відповідальність за прострочення повернення кредитних коштів у вигляді пені, розмір та порядок її нарахування.

Позивачем, на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 28.01.2016 був наданий завірений витяг з Умов та Правил надання банківських послуг», однак, колегія суддів не приймає вказані документи як належний та допустимий доказ на підтвердження наявності у позивача права на нарахування відповідачу процентів за користування кредитними коштами та пені за прострочення повернення коштів, з урахування наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Оскільки зміст правочину між сторонами зафіксований у вищеперерахованих документах, доказів існування якихось інших "Умов та правил надання банківських послуг", крім тих, що розміщені на сайті позивача, на які позивач посилається в позові, і згоду на використання яких власноручно дав відповідач, суду не подано, відповідно сторони не порушили вимог частини 1 ст. 208 ЦК України щодо письмової форми укладання правочинів між юридичними особами, та у відповідності до ст. 638 ЦК України досягли домовленості з усіх його істотних умов.

Як вбачається із наданого витягу Умов та Правил надання банківських послуг позивачем не надано доказів ознайомлення позичальника саме з цим текстом умов, що був долучений до матеріалів справи.

Вказані умови не містять підпису вповноваженої особи відповідача по справі та не містять відбитку печатки товариства на такому підписі, що є належним та беззаперечним доказом ознайомлення відповідача із умовами надання кредитних коштів за програмою «Гарантований платіж».

Отже, зважаючи на норми чинного законодавства України, а також проаналізувавши пункти Умов та Правил надання банківського кредиту, колегія суддів приходить до висновку, що п. 3.2.2.2 та п. 3.2.2.10.4, якими визначено розмір процентів, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами та розмір пені, що стягується у випадку несвоєчасного повернення кредитних коштів, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки, як зазначалось, такі умови не містять підпису позичальника, позивачем не надано доказів ознайомлення відповідача, на дату подачі заявки, саме з цими правилами та умовами надання банківського кредиту, не надано доказів, що надані суду витяги з умови та правил, є саме тими, що були дійсні на час подання заявок позичальником про отримання кредитних коштів.

Подана позивачем до матеріалів справи заява, що підписувалась відповідачем, не містить домовленості сторін щодо розміру процентів, які повинен сплачувати позичальник за користування кредитними коштами, також не містить умов, що у випадку прострочення сплати коштів, застосовується процента ставка - 56%.

Крім того, нормами чинного Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України визначено, що у випадку не визначення законом розміру штрафних санкцій, їх розмір визначається укладеним між сторонами договором.

В даному випадку такий вид штрафних санкцій, як пеня за порушення грошових зобов`язань між юридичними особами, є саме тим видом санкцій, розмір яких визначається умовами договору.

Зважаючи на те, судом апеляційної інстанції було встановлено, що позичальник не був належним та встановленим способом ознайомлений з істотними умовами договору, а саме щодо розміру відсотків за користування кредитом, та розміру штрафних санкцій у випадку несвоєчасного повернення кредитних коштів, то в цій частині договір є таким, що не укладений, а отже у суду відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин такого виду відповідальності як стягнення пені у розмірі та порядку, визначеного умовами та правилами надання банківських послуг.

Посилання позивача на те, що підписуючи заяву «О присоединении к условиям и правилам предоставления банковских услуг», відповідач автоматично погодився з Умовами та правилами надання послуг, а отже й прийняв та погодився із строками повернення кредиту та розміром процентів за користування кредитом, прострочення сплати кредитних коштів та пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, не приймається до уваги колегією суддів, з урахуванням вище зазначено, а також з урахуванням недоведеності позивачем суду того факту, що відповідач у вказаній заяві йшла мова саме про ті умови та правила надання банківських послуг, що долучені позивачем до матеріалів справи та за положеннями яких здійснювалось нарахування процентів та пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, що є предметом позовних вимог та не надано доказів, що такі умови та правила не змінювались протягом часу існування договірних відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, зважаючи на все вище викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем належними та достатніми доказами, в розумінні положень чинного ГПК України, судам обох інстанції був доведений лише факт отримання ТОВ «БМБ Маргарин» кредитних коштів у визначеному розмірі, факт наявності заборгованості саме в розмірі 17166,23 грн. та факт настання часу для повернення отриманих кредитних коштів банку.

В іншій частині позовні вимоги є такими, що не доведені та необґрунтовані належним чином, а судом першої інстанції не здійснено повного, всебічного та об`єктивного розгляду заявлених позовних вимог та доказів, наданих сторонами як на підтвердження позовних вимог так і на їх спростування.

Колегія суддів не приймає до уваги надані представником позивача постанови Вищого господарського суду України та Київського апеляційного господарського суду, відповідно до яких аналогічні позовні вимоги задовольнялися в повному обсязі, оскільки вказані постанови є лише правовою позицією певної колегії суддів та, у розумінні положено чинного ГПК України, не є обов`язковими для застосування при розгляді аналогічних спірних правовідносин.

Відповідно до п.3 ч.1. ст. 103 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має права скасувати рішення повністю або частково і прийняте нове рішення.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБ Маргарин" підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Черкаської області від 17.11.2015 у справі № 925/1631/15 підлягає частковому скасуванню.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБ Маргарин" підлягає частковому задоволенню, судові витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Щодо повернення судом першої інстанції позивачу надмірно сплачених коштів судового збору при подання позову до суду в розмірі 609 грн., колегія суддів зазначає, що в даній частині місцевим судом дотриманого всіх вимог чинного законодавства України та правомірно повернуто позивачеві надлишково сплачену суму судового збору, з урахуванням ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБ Маргарин" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 17.11.2015 у справі № 925/1631/15 - скасувати частково. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції.

«Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБ Маргарин", (Урочище Кленове, б. 5, с. Руська Поляна, Черкаський район, Черкаська область, 19602, код 32606706) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, 49094, ) - 17166,23 грн. заборгованості за кредитом та судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 555,83 грн.

В задоволені позовних вимог в частині стягнення з ТОВ «БМБ Маргарин» 10496,71 грн. заборгованості за відсотками та 9953,15 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - відмовити.

Повернути Публічному акціонерному товариству комерційному банку "Приватбанк" (вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, 49094, ідентифікаційний код 14360570) із Державного бюджету України надміру сплачений ним за платіжним дорученням від 04.08.2015 №BO1S4B0WYR судовий збір у сумі 609 грн.»

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, 49094, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБ Маргарин", (Урочище Кленове, б. 5, с. Руська Поляна, Черкаський район, Черкаська область, 19602, код 32606706) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 728,37 грн.

Видати судові накази. Видачу наказів доручити Господарському суду Черкаської області.

Матеріали справи № 925/1631/15 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко