ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2016р. Справа№ 924/1889/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., при секретарі судового засідання Кохановській Ю.І., розглянувши матеріали справи

за позовом: Сільськогосподарського виробничого кооперативу Лабунський, с.Новолабунь, Полонський район, Хмельницька область

до відповідача-1: Приватного акціонерного товариства Галичина, м.Радехів, Львівська область

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина, м.Львів

про стягнення заборгованості в сумі 998 611,17 грн.

за участі представників:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність №11 від 13.02.16р.); ОСОБА_2 голова правління СВК Лабунський;

від відповідача-1: не зявився;

від відповідача-2: ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 03.11.15р.).

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Сільськогосподарським виробничим кооперативом Лабунський до відповідача-1 Приватного акціонерного товариства Галичина, до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина про стягнення з Приватного акціонерного товариства Галичина заборгованості в сумі 998 611,17 грн., з яких 987 589,13 грн. основного боргу, 10 877,01 грн. три проценти річних та 145,03 грн. пені.

Ухвалою суду від 25.01.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 15.02.2016р.

Ухвалою суду від 15.02.2016р. розгляд справи відкладено на 14.03.2016р., з підстав наведених у даній ухвалі.

Ухвалою суду від 14.03.2016р. розгляд справи відкладено на 28.03.2016р., з підстав наведених у даній ухвалі.

21.03.2016р. до канцелярії суду надійшло від позивача письмове обґрунтування та уточнення позовних вимог (вх.№11910/16), згідно якого позивач просить стягнути: з відповідача-2 (ТзОВ Молочна компанія Галичина) заборгованість по оплаті за реалізовану продукцію (молоко коровяче) в сумі 700 000,00 грн., по договору поруки №1 від 19.06.2015р.; з відповідача-1 (ПрАТ Галичина) заборгованість по оплаті за реалізовану продукцію (молоко коровяче) в сумі 298 611,17 грн., по договору від 01.01.2014р.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог.

Відповідач-1 явку уповноваженого представника у судове засідання повторно не забезпечив, вимоги ухвал суду не виконав, витребуваних доказів не подав. Про порушення провадження у справі був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №805 від 28.01.2016р. вручено 01.02.2016р. (вх.№5055/16 від 08.02.2016р.). Про відкладення розгляду спору на 28.03.2016р. був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення: №290 від 17.03.2016р. вручено 21.03.2016р. (вх.№12628/16 від 24.03.2016р.) та №476 від 17.03.2016р. вручено 22.03.2016р. (вх.№12777/16 від 24.03.2016р.).

Відповідно до ст.ст.17, 221 ЗУ Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та у звязку із розглядом справи №924/1889/15 за електронним запитом від 16.03.2016р. за №21780778 Господарським судом Львівської області отримано ОСОБА_4 витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно якого Приватне акціонерне товариство Галичина станом на 14.03.2016р. перебуває в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходження: 80200, Львівська область, Радехівський район, м.Радехів, вул.Б.Хмельницького, буд 120. Також, у вищенаведеному ОСОБА_4 витязі зазначено, що 03.12.2015р. порушено справу про банкрутство, за судовим рішенням про банкрутство від 24.11.2015р. Господарського суду Львівської області у справі №914/3734/15.

Станом на день розгляду спору (28.03.2016р.) від відповідача-1 на адресу суду відзив, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду справи не надходили.

В судовому засіданні представник відповідача-2 проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву б/н від 14.03.2016р., поданому через канцелярію суду та зареєстрованому за вх. №9902/16 від 14.03.2016р., просив суд у задоволенні позовних вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу Лабунський відмовити повністю. Зокрема зазначив, що дана позовна заява подана Сільськогосподарським виробничим кооперативом Лабунський до суду в листопаді 2015р., тоді як договір поруки припинив свою дію 31.07.2015р. Оскільки станом на час предявлення позову договір поруки був вже припинений і у ТзОВ Молочна компанія Галичина відсутні будь-які зобовязання перед позивачем, то і позовні вимоги до відповідача-2 є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Щодо позовних вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу Лабунський до ПАТ Галичина, зазначив, що оскільки позивач, в межах справи №914/3734/15 про банкрутство ПАТ Галичина, яка порушена Господарським судом Львівської області, не звернувся із заявою про грошові вимоги до ПАТ Галичина протягом встановленого законом строку, то такі вимоги позивача до відповідача 1 до задоволення також не підлягають.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст.75 ГПК України при відсутності представника відповідача-1, за наявними у ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши пояснення представників позивача та заперечення представника відповідача-2, суд,-

встановив:

01.09.2014р. між Приватним акціонерним товариством Галичина (покупець) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом Лабунський (продавець) було укладено договір купівлі-продажу №б/н (далі по тексту договір купівлі-продажу) за умовами якого продавець продає, а покупець купляє молоко по базовому вмісту жир-білка (40:60), що відповідає за якістю діючим стандартам, технічним умовам, ветеринарним і санітарним вимогам за ціною, що зазначена в додатку №1 (надалі товар) та оплачує його вартість, відповідно до умов договору.

Згідно п.2.1. договору купівлі-продажу продавець зобовязувався своєчасно передавати товар покупцю належної якості, а покупець зобовязувався прийняти товар та здійснити оплату за нього, згідно затвердженого сторонами протоколу погодження ціни на товар (додаток №1 до договору), який є невідємною частиною даного договору.

Відповідно до п.3.1. договору купівлі-продажу приймання товару проводиться уповноваженими представниками продавця і покупця в момент його отримання від продавця за адресою: с.Новолабунь на підставі накладних та шляхом підписання акту здачі-приймання молока (додаток №2 до договору), що є невідємною частиною цього договору.

Згідно п.3.2. договору купівлі-продажу строки поставки товару зазначаються в додатках до цього договору.

За умовами п.4.2. договору купівлі-продажу оплата за товар продавцю по цьому договору здійснюється покупцем в безготівковому або готівковому порядку протягом 10 (десять) календарних днів з моменту передачі товару покупцю. За бажанням покупця розрахунок може бути здійснено шляхом авансового платежу.

Згідно п.4.3. договору купівлі-продажу ціна товару визначається на підставі протоколів погодження ціни (додаток до договору), що є невідємною частиною цього договору. Ціна товару може змінюватись за взаємною згодою сторін в залежності від сезону, від обсягу замовленої партії, від базисного вмісту та інших характеристик товару.

Позивач на виконання умов договору купівлі-продажу від 01.09.2014р. передав відповідачу-1 товар (молоко), а останній прийняв даний товар (молоко) на загальну суму 1 756 447,00 грн. згідно приймальних квитанцій:

- №000000008-РД-010628 від 30.04.2015р. на суму 524 172,00 грн.;

- №000000010-РД-010628 від 31.05.2015р. на суму 619 910,00 грн.;

- №000000012-РД-010628 від 30.06.2015р. на суму 613 365,00 грн.

Проте, відповідач-1 (ПрАТ Галичина) порушив свої зобов'язання, оплату за отриманий товар (молоко) в строки передбачені п.4.2. договору купівлі-продажу №б/н від 01.09.2014р. не провів.

19.06.2015р. позивач звертався до відповідач-1 (ПрАТ Галичина) з листом-вимогою (вих.№130), в якому просив погасити суму заборгованості до 25.06.2015р. Проте, відповідач-1 залишив даний лист-вимогу без відповіді та задоволення.

19.06.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина (надалі поручитель) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом Лабунський (надалі - кредитор) було укладено договір поруки №1 (надалі - договір поруки), за умовами п.1.1. якого поручитель зобовязувався солідарно відповідати перед кредитором за виконання Приватним акціонерним товариством Галичина, , (надалі - боржник), зобовязань за договором купівлі-продажу №б/н від 01.09.2014р. (надалі основний договір), укладеним між кредитором і боржником.

За умовами п.1.3. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань боржником частково, в обсязі 1 100 000,00 грн.

Згідно п.2.1. договору поруки, поручитель зобовязаний у разі порушення боржником обовязку за основним договором, самостійно виконати зазначений обовязок боржника перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора шляхом сплати кредитору суми, зазначеної в п.1.3. договору на поточний рахунок кредитора.

Відповідно до п.3.1. договору поруки даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.07.2015р.

Проте, відповідач-2 (ТзОВ Молочна компанія Галичина) порушив свої зобов'язання перед позивачем (кредитором) за виконання зобовязань боржником (ПрАТ Галичина), здійснивши часткову сплату заборгованості на загальну суму 400 000,00 грн.

01.07.2015р. позивач звертався до відповідач-1 (ПрАТ Галичина) з листом-вимогою (вих.№215), в якому просив погасити суму заборгованості в розмірі 987 589,13 грн. до 10.07.2015р. Проте, відповідач-1 залишив даний лист-вимогу без відповіді та задоволення.

01.10.2015р. позивач звертався до відповідач-1 (ПрАТ Галичина) з листом-вимогою (вих.№215), в якому просив погасити суму заборгованості в розмірі 987 589,13 грн. до 10.10.2015р. Проте, відповідач-1 залишив даний лист-вимогу без відповіді та задоволення.

Відповідачем-1, як покупцем (боржником) та відповідачем-2 як поручителем, не виконано умови договору купівлі-продажу №б/н від 01.09.2014р., а також договору поруки №1 від 19.06.2015р., щодо сплати заборгованості за купівлю молока, відтак за розрахунками позивача загальний розмір заборгованості за вказаними договорами склав 998 611,17 грн., з яких 987 589,13 грн. основного боргу, 10 877,01 грн. три проценти річних та 145,03 грн. пені.

Оскільки зобов'язання відповідача-1, як покупця (боржника) та відповідача-2, як поручителя, не виконано умови договору купівлі-продажу №б/н від 01.09.2014р., а також договору поруки №1 від 19.06.2015р., щодо сплати заборгованості по оплаті за реалізовану продукцію (молоко коровяче), позивач просить стягнути 998 611,17 грн., а саме: з відповідача-1 (ПрАТ Галичина) заборгованість по оплаті за реалізовану продукцію (молоко коровяче) в сумі 298 611,17 грн., по договору від 01.09.2014р.; з відповідача-2 (ТзОВ Молочна компанія Галичина) заборгованість по оплаті за реалізовану продукцію (молоко коровяче) в сумі 700 000,00 грн., по договору поруки №1 від 19.06.2015р.

При прийнятті рішення суд виходить із наступного:

У п.5.9. договору купівлі-продажу сторони погодили третейське застереження, відповідно до якого: у разі недосягнення згоди між сторонами, усі спори, розбіжності, вимоги або претензії, що виникають з цього договору (правочину) або у звязку із ним, або витікають із нього, у тому числі, що стосуються його виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Західній універсальній товарній біржі (м.Львів, вул.І.Франка, 9), відповідно до Закону України «Про третейські суди» та Регламенту цього суду третейським (-и) суддею (-ями), що обираються (призначаються головою третейського суду) згідно з цим регламентом.

Згідно п.5 ч.1.ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

У третьому абзаці підпункту 4.2.3 пункту 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" із змінами та доповненнями, зазначено, що у застосуванні приписів ст.ст.80 і 81 ГПК господарським судам слід мати на увазі, якщо є письмова угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду (пункт 5 частини першої статті 80 ГПК). Таку угоду сторони вправі укласти як до, так і після порушення провадження у справі. В останньому випадку провадження підлягає припиненню з посиланням на зазначену норму ГПК. Якщо ж таку угоду укладено до порушення провадження у справі, то:

- у разі коли відповідач не заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, спір підлягає вирішенню останнім;

- у випадку якщо відповідач з посиланням на згадану угоду, яка є чинною, не визнавалася недійсною і може бути виконана, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд має припинити провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 80 ГПК.

Під час розгляду справи, відповідач-1, як сторона договору в якому викладено таке застереження, не висловлював своїх заперечень проти розгляду справи №9241889/15 саме господарським судом, та не наполягав на вирішенні спору саме третейським судом.

Відповідач-2 не є стороною договору, в якому викладено таке застереження, відтак не має підстав посилатись на застосування п.5.9. договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів підвідомчі господарським судам. Справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як: передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо (ч. 1 ст. 15 ГПК України).

Згідно ч.2 ст.15 ГПК України справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсним актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Згідно ч.3 ст.15 ГПК України справи у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Як зазначено позивачем в позовній заяві та вбачається із матеріалів справи, місцезнаходження юридичної особи:

- Приватне акціонерне товариство Галичина (відповідач-1) - 80200, Львівська область, Радехівський район, м.Радехів, вул.Б.Хмельницького, буд 120; (відомості згідно з витягом з ЄДРПОУ);

- Товариство з обмеженою відповідальністю Молочна компанія Галичина (відповідач-2) - 79024, Львівська область, м.Львів, Шевченківський район, вул.Липинського, буд 54; (відомості згідно з витягом з ЄДРПОУ).

Відтак, даний спір підлягає розгляду Господарським судом Львівської області.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторонам (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами ст.663 ЦК України продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Позивач на виконання умов договору купівлі-продажу від 01.09.2014р. передав відповідачу-1 товар (молоко), а відповідач-1 прийняв даний товар (молоко) на загальну суму 1 756 447,00 грн. згідно приймальних квитанцій:

- №000000008-РД-010628 від 30.04.2015р. на суму 524 172,00 грн.;

- №000000010-РД-010628 від 31.05.2015р. на суму 619 910,00 грн.;

- №000000012-РД-010628 від 30.06.2015р. на суму 613 365,00 грн.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п.4.2. договору купівлі-продажу оплата за товар продавцю по цьому договору здійснюється покупцем в безготівковому або готівковому порядку протягом 10 (десять) календарних днів з моменту передачі товару покупцю.

Проте, відповідач-1 (ПрАТ Галичина) порушив свої зобов'язання, оплату за отриманий товар (молоко) в строки передбачені п.4.2. договору купівлі-продажу №б/н від 01.09.2014р. непровів.

19.06.2015р. позивач звертався до відповідач-1 (ПрАТ Галичина) з листом-вимогою (вих.№130), в якому просив погасити суму заборгованості до 25.06.2015р. Проте, відповідач-1 залишив даний лист-вимогу без відповіді та задоволення.

Як підтверджується матеріалами справи, в забезпечення виконання відповідачем-1 своїх зобов»язань перед позивачем по договору купівлі-продажу, позивач та відповідач-2 (ТзОВ Молочна компанія Галичина) уклали договір поруки №1 від 19.06.2015р., за умовами п.1.1. якого поручитель зобовязувався солідарно відповідати перед кредитором за виконання Приватним акціонерним товариством Галичина зобовязань за договором купівлі-продажу №б/н від 01.09.2014р.

Згідно п.1.3. договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань боржником частково, в обсязі: 1 100 000,00 грн.

Згідно п.2.1. договору поруки, поручитель зобовязаний у разі порушення боржником обовязку за основним договором, самостійно виконати зазначений обовязок боржника перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора шляхом сплати кредитору суми, зазначеної в п.1.3. договору на поточний рахунок кредитора.

Проте, відповідач-2 (ТзОВ Молочна компанія Галичина) порушив свої зобов'язання перед позивачем (кредитором) за виконання зобовязань боржником (ПрАТ Галичина), здійснивши часткову сплату заборгованості на загальну суму 400 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками з особового рахунку позивача, а саме:

- від 22.06.2015р. на суму 100 000,00 грн.;

- від 23.062015р. на суму 300 000,00 грн.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач звертавстя до відповідача-1 (ПрАТ Галичина) з листом-вимогою (вих.№215), про сплату заборгованості в сумі 987 589,13 грн. до 10.07.2015р. Проте, відповідач-1 залишив даний лист-вимогу без відповіді та задоволення.

Відповідачем-1, як покупцем (боржником) та відповідачем-2 як поручителем, не виконано умови договору купівлі-продажу №б/н від 01.09.2014р., а також договору поруки №1 від 19.06.2015р., щодо сплати заборгованості за купівлю молока, відтак розрахунками позивача загальний розмір заборгованості за вказаними договорами склав 998 611,17 грн., з яких 987 589,13 грн. основного боргу, 10 877,01 грн. три проценти річних та 145,03 грн. пеня.

01.10.2015р. позивач повторно звертався до відповідач-1 (ПрАТ Галичина) з листом-вимогою (вих.№215), про сплату заборгованості в сумі 987 589,13 грн. до 10.10.2015р. Проте, відповідач-1 залишив даний лист-вимогу без відповіді та задоволення.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи уточненого розрахунку позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача-2 (ТзОВ Молочна компанія Галичина) заборгованість по оплаті за реалізовану продукцію (молоко коровяче) в сумі 700 000,00 грн.

Частиною 1 статті 546 ЦК України унормовано, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою та порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст.553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ст.554 ЦК України).

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Згідно п.3.1. договору поруки даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.07.2015р.

З вказаного пункту договору поруки вбачається, що в ньому встановлено строк, після якого порука припиняється.

Слід зазначити, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду України щодо застосування норми права викладеному у постанові від 17.09.2014р. №6-6цс-14.

Звернення до суду після спливу передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку є не підставою для відмови в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя (правова позиція Верховного суду України викладена у постанові від 17.09.2014 р. N 6-170цс13).

У зв»язку з припиненням права кредитора (СВК Лабунський) на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя позовні вимоги в частині стягнення з відповідача-2 (ТзОВ Молочна компанія Галичина) заборгованості по оплаті за реалізовану продукцію (молоко коровяче) в сумі 700 000,00 грн., задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача-1 (ПрАТ Галичина) заборгованості по оплаті за реалізовану продукцію (молоко коровяче) в сумі 298 611,17 грн., по договору №б/н купівлі-продажу від 01.09.2014р., суд зазначає наступне.

ОСОБА_4 витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, отриманого Господарським судом Львівської області у звязку із розглядом справи №924/1889/15 за електронним запитом від 16.03.2016р. за №21780778, вбачається, що 03.12.2015р. порушено справу про банкрутство Приватного акціонерного товариства Галичина, за судовим рішенням про банкрутство від 24.11.2015р. господарського суду Львівської області у справі №914/3734/15.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 24.11.2015р. у справі №914/3734/15 порушено провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства Галичина, визнано вимоги кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю Милкоу-Україна на суму 1 113 069,81 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - Приватного акціонерного товариства Галичина, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна у справі призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5 Ухвалено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення (повідомлення) про порушення справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства Галичина (80200, Львівська область, м. Радехів, вул. Б. Хмельницького, 120; код ЄДРПОУ № 25553579).

Відтак, правовідносини за участю відповідача-1 регулюються Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", норми якого є спеціальними по відношенню до загальних норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Відповідно до статей 1, 7, 16, 23 Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" склад і розмір усіх грошових зобов"язань боржника, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, що існували на день подання до господарського суду заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, визначаються у межах провадження у справі про банкрутство.

Зокрема, відповідно до частини 10 статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з метою виявлення усіх кредиторів суб"єкта банкрутства здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

У статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов"язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника. Вказаний строк є присічним та поновленню не підлягає. Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна. Вимоги кредиторів визнаються чи відхиляються розпорядником майна боржника, після чого вони розглядаються господарським судом у попередньому засіданні в межах провадження у справі про банкрутство. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Так, згідно ч.1 ст.17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI), у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання.

Відтак, як випливає із вищевказаної норми Закону приймати та вирішувати позови до боржника, які грунтуються на грошових зобов"язаннях, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, за правилами позовного провадження суди мають лише до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Після оприлюднення такого оголошення відповідні спори розглядаються виключно в межах справи про банкрутство.

Відповідно до частини 3 статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" боржник, якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

Із змісту частини 4 статті 17 вказаного Закону випливає, що відсутність звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство, визначено підставою для відмови у задоволенні позову.

Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства Галичина опубліковано на сайті Вищого господарського суду України 25.11.2015р.

Як пояснив представник позивача, грошових вимог у межах справи про банкрутство відповідача-1 позивач не заявляв, оскільки про порушення провадження у справі про банкрутство дізнався з ухвали Господарського суду Львівської області від 25.01.2016р. про порушення провадження у справі №924/1889/15. З огляду на недотримання позивачем встановленого у Законі порядку звернення з грошовими вимогами до боржника хибними є доводи позивача про наявність у нього грошових вимог до відповідача-1.

Відповідно до частини 15 статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з моменту порушення провадження у справі про банкрутство предявлення кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватись лише у порядку, передбаченому цим Законом та в межах провадження у справі про банкрутство.

У статті 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено черговість задоволення вимог кредиторів. Частиною 2 даної статті встановлено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються у міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги.

Оскільки з моменту запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів виконання грошових зобов"язань суб"єкта банкрутства зупиняється та здійснюється у порядку черговості встановленої Законом, то з цього часу неможливе припинення його грошових зобов"язань поза встановленою черговістю.

З огляду на те, що задоволення позовних вимог позивача порушуватиме встановлену черговість задоволення вимог кредиторів, воно є неможливим. Таке суперечитиме нормам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки порушить права конкурсних кредиторів відповідача.

Також суд наголошує, що у відповідності до вимог п.4 статті 23 та частини 8 п.1 статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Зважаючи на те, що позивач не звертався до Приватного акціонерного товариства Галичина (відповідач-1) з вимогами про визнання його кредитором у справі про банкрутство в межах визначеного ст.17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" тридцятиденного строку, який є присічним, відтак у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача-1 (ПрАТ Галичина) заборгованості по оплаті за реалізовану продукцію (молоко коровяче) в сумі 298 611,17 грн., по договору №б/н купівлі-продажу від 01.09.2014р.слід відмовити.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується платіжним дорученням №1437 від 26.11.2015р. на суму 14 979,16 грн.

Сплачений судовий збір, відповідно до ст.49 ГПК України, слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 546, 554, 559, 655 ст.ст. 43, 22, 33, 34, 44, 49, 82-85, 87 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір покласти на позивача.

3. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 04.04.2016р.

Суддя Сухович Ю.О.