УХВАЛА

05.04.2016Справа №910/9677/15

За заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Інвест»
прозаміну сторони (стягувача) у виконавчому проваджені
у справі№910/9677/15
за позовомПублічного акціонерного товариства «Київенерго»
доПублічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик»
простягнення 2 500 014,00 грн.
Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від заявника: Ковальов Є.Ф. (дов. б/н від 12.01.2016 р.);

від позивача: Цой Г.М. (дов. №91/2015/10/21-8 від 21.10.2015 р.);

від відповідача: Войтенко О.В. (дов. №391-13 від 29.03.2015 р.);

від ТОВ «Купер Прайс»: Ковальов Є.Ф. (дов. б/н від 12.01.2016 р.);

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» про стягнення 2 500 014,00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.06.2015 р. позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Київенерго» задоволено у повному обсязі, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» 2 373 244,36 грн. інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 3% річних у розмірі 126 769,64 грн. та 50 000,28 грн. судового збору.

27.07.2015 р. на виконання рішення господарського суду міста Києва від 09.06.2015 р. видано відповідний наказ.

09.03.2016 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Меридіан Інвест» через загальний відділ суду було подано заяву про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні по виконанню рішення господарського суду м. Києва від 09.06.2015 р. у справі №910/9677/15, а саме замінити Публічне акціонерне товариство «Київенерго» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Меридіан Інвест».

В обґрунтування поданої заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю «Меридіан Інвест» посилається на Договір факторингу №1484-15 від 25.12.2015 р., укладений між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс», а також Договір про відступлення права вимоги №ВПВ-12-15/01 від 29.12.2015 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Меридіан Інвест», згідно з якими до заявника перейшло право вимоги первісного кредитора до боржника - Публічного акціонерного товариства «Науково виробниче підприємство «Більшовик».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.03.2016 р. розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Інвест» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні призначено до розгляду на 22.03.2016 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.03.2016 р. у зв'язку із необхідністю виклику у судове засідання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» - ОСОБА_4 для надання пояснень у судовому засіданні, а також витребування додаткових доказів, розгляд заяви відкладено на 05.04.2016 р.

Представник заявника в судове засідання 05.04.2016 р. з'явився, підтримує подану ним заяву та просить її задовольнити.

Представники позивача (стягувача) та відповідача (боржника) в судове засідання 05.04.2016 р. з'явились, проти заміни стягувача не заперечують.

Представник ТОВ «Купер Прайс» в судове засідання 05.04.2016 р. з'явився, надав усні пояснення по суті скарги.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Меридіан Інвест» заяву, заслухавши пояснення представників заявника, стягувача, боржника та Товариства з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс», дослідивши подані документи та матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За приписами ч. 1, 3 ст. 25 Господарського процесуального кодексу України припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Як роз'яснено в п. 1.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначеною статтею Господарського процесуального кодексу України передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі, заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України). У разі заміни кредитора в зобов'язанні не в повному обсязі (у подільному зобов'язанні; в разі передачі новому кредитору права на стягнення неустойки окремо від передачі прав вимоги за основним зобов'язанням тощо) новий кредитор є правонаступником первісного кредитора лише в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу відповідних прав якщо інше не встановлено договором або за законом (ст. 514 Цивільного кодексу України); при цьому якщо правонаступником заявляються відповідні вимоги, то вважається, що позов подано кількома позивачами (ст. 23 Господарського процесуального кодексу України). Процесуальне правонаступництво в розумінні ст. 25 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення, і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом певних обставин, але з повідомленням сторін, оскільки інше суперечило б приписам частини другої ст. 22 Господарського процесуального кодексу України стосовно прав сторін у судовому процесі.

25.12.2015 р. між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» (фактор) було укладено Договір факторингу №1484-15, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов'язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов'язується відступити факторові права вимоги за укладеним основним договором (Договір на постачання електричної енергії №11000 від 24.02.2011 р., укладений між ПАТ «Київенерго» та ПАТ «НВП "Більшовик») в обсязі та на умовах, що існують на дату, визначену у рахунку заборгованості (п. 2.1 Договору).

За умовами п. 2.2 Договору факторингу, в редакції Додаткової угоди №1 від 25.12.2015 р., з дати відступлення прав вимоги, клієнт не перестає бути стороною за укладеним основним договором, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеним основним договором, але при цьому фактор стає виключним та єдиним кредитором за вказаною у п. 3.5 заборгованістю боржника за основним договором та набуває всіх прав на зазначену заборгованість.

Згідно з п.п. 2.3, 2.4 Договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі фактором у клієнта прав вимоги та набуття фактором прав вимоги на борг. Відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за укладеним основним договором, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається після повної оплати фактором суми фінансування на рахунки клієнта.

Пунктом 3.1 Договору факторингу сторони погодили, що в термін до 30 грудня 2015 року фактор сплачує клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів в сумі 18 216 964,13 грн.

Фактор має право здійснювати будь-які не заборонені чинним законодавством України дії для реалізації набутих прав вимоги та/або отримання боргу від боржника особисто або уповноважувати на це третіх осіб; здійснювати будь-які передбачені чинним законодавством України дії, пов'язані з набутими правами вимоги, в тому числі, щодо укладання мирової угоди, реструктуризації боргу, повного чи часткового прощення суми боргу, відмови від примусового стягнення заборгованості та інше; здійснювати наступне відступлення прав вимоги на користь третіх осіб виключно за згодою клієнта до передачі суми фінансування клієнту. Після фактичного зарахування суми фінансування на рахунки клієнта фактор має право здійснювати наступне відступлення прав вимоги на користь третіх осіб без згоди клієнта (п. 4.5 Договору факторингу).

Відповідно до Додатку №4 до Договору факторингу №1484-15 від 25.12.2015 р. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» перейшло право вимоги до боржника - Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» щодо сплати заборгованості за Договором на постачання електричної енергії №11000 від 24.02.2011 р. (справа №910/9677/15), а саме: 50 000,28 грн. судового збору.

За змістом ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги (ст.1080 Цивільного кодексу України).

Статтею 1083 Цивільного кодексу України встановлено, що наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» перейшло право вимоги до боржника - Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» щодо сплати заборгованості за Договором на постачання електричної енергії №11000 від 24.02.2011 р., а саме: 50 000,28 грн. судового збору.

В той же час, 29.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Меридіан Інвест» (новий кредитор) був укладений Договір відступлення права вимоги №ВПВ-12-15/01, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, новий кредитор зобов'язується передати (сплатити) первісному кредитору ціну відступлення права вимоги, а первісний кредитор зобов'язується відступити новому кредитору права вимоги за основним договором (Договір на постачання електричної енергії №11000 від 24.02.2011 р., укладений між ПАТ «Київенерго» та ПАТ «НВП «Більшовик») в обсязі та на умовах, що існують на дату, визначену у рахунку заборгованості (п. 2.1 Договору).

Як передбачено в п. 2.2 Договору відступлення права вимоги, в редакції Додаткової угоди №1 від 29.12.2015 р., з дати відступлення прав вимоги, первісний кредитор перестає бути стороною за основним договором, ПАТ «Київенерго» не перестає бути стороною за основним договором, але при цьому новий кредитор стає виключним та єдиним кредитором за вказаною у п. 3.5 заборгованістю боржника за основним договором та набуває всіх прав на зазначену заборгованість.

Пунктом 2.3 Договору відступлення права вимоги сторони погодили, що відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних первісному кредитору за укладеним основним договором, та їх перехід від первісного кредитора до нового кредитора відбувається після повної оплати новим кредитором ціни відступлення права вимоги на рахунок первісного кредитора.

За умовами п. 3.1 вказаного Договору в термін до 29 грудня 2015 року новий кредитор сплачує первісному кредитору ціну відступлення права вимоги шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 18 316 964,13 грн. на рахунок первісного кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Меридіан Інвест» було сплачено на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» ціну відступлення права вимоги в розмірі 18 316 964,13 грн., що підтверджується платіжними дорученням №194 від 29.12.2015 р.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд зазначає, що відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов'язується або не зобов'язується їх оплатити. Договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов'язок нового кредитора надати старому кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги. В такому випадку на відносини цесії розповсюджують положення про договір купівлі-продажу, оскільки ст. 656 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо інше не суперечить договору та не заборонено законом.

Отже, зазначені вище обставини належним чином доводять, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Меридіан Інвест» отримало від Товариства з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» право вимоги до боржника - Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Більшовик» щодо сплати заборгованості за Договором на постачання електричної енергії №11000 від 24.02.2011 р. а саме: 50 000,28 грн. судового збору.

Враховуючи вищевикладене, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Інвест» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 25, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Інвест» про заміну стягувача у виконавчому провадженні - задовольнити.

2. Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5; ідентифікаційний код 00131305) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Меридіан Інвест» (01015, м. Київ, вулиця Лаврська, будинок 18 Ж, Н/П №106; ідентифікаційний код 39062148).

Суддя В.О. Демидов