ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" березня 2016 р.Справа № 916/3030/13

Господарський суд Одеської області у складі колегії суддів: головуючий суддя - Мостепаненко Ю.І., судді: Желєзна С.П., Петренко Н.Д.,

при секретарі судового засідання Горнович Л.О.

за участю представників сторін:

від Кодимського РСТ - ОСОБА_1 (довіреність б/н від 07.10.2015р.),

від ОСОБА_2 ОДПІ ОСОБА_3 (довіреність №44/А/15-08-10-23 від 28.03.2016р.),

від КП «Кодимське РБТІ» - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Кодимського районного споживчого товариства

до відповідачів: 1 - ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного Управління ДФС в Одеській області

2 Комунального підприємства «Кодимське районне бюро технічної інвентарізації»

про застосування наслідків нікчемності правочину та стягнення 10 233,07 грн.,

встановив:

Кодимське районне споживче товариство (Кодимське Райся) звернулось до господарського суду Одеської області із позовною заявою до відповідачів - ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції Одеської області Державної податкової служби та комунального підприємства „Кодимське районне бюро технічної інвентаризації про застосування наслідків нікчемності правочину та стягнення 10 233,07 грн. матеріальної шкоди. Також, разом із позовом Кодимське районне споживче товариство надало до суду заяву, в якій просило суд порушити провадження у справі без сплати судового збору, з посиланням на положення пп.13 п.2 ст.3 Закону України „Про судовий збір.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 18.01.2010р. між ОСОБА_2 міжрайонною ДПІ (замовник) та КП «Кодимське районне бюро технічної інвентарізації» (виконавець) було укладено договір № 7 на виконання робіт по виготовленню технічної документації з видачею свідоцтва про право на власність та витягів із права власності на ОНМ "Хлібокомбанату Кодимського РАЙСТ" по вул. Чкалова,13 в м. Кодима Кодимського району Одеської області. На виконання умов даного договору, було виготовлено технічну документацію з видачею свідоцтва про право на власність та витяги з правової реєстрації на ОНМ "Хлібокомбанату Кодимського РАЙСТ" по вул. Чкалова,13 в м. Кодима. За виконання замовлених робіт було сплачено 10 233, 07 грн. із коштів, які було отримано із продажу майна Кодимського РайСТ.

При цьому, позивач звертає увагу на те, що на час складення договору № 7 від 18.01.2010р. вже існувала технічна документація, та законно діючі правовстановлюючі документи свідоцтво про право власності від 09.01.2004р. та витяг про реєстрацію від 09.01.2004р., де власником вказаного нерухомого майна, розташованого по вул. Чкалова,13 в м. Кодима - на підставі рішення Кодимської міської ради № 230 від 02.07.2003р., являлось та являється Кодимське районне споживче товариство.

З огляду на зазначене, позивач вважає договір № 7 від 18.01.2010р., укладений між ОСОБА_2 МДПІ Одеської області ДПС та Кодимським РБТІ, таким правочином, який суперечить вимогам Конституції України, Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тимчасового положення „Про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, та є нікчемним. Як зазначає позивач, нікчемність даного правочину підтверджується також постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2012р. по справі № 2-а-1441/11/1514, якою рішення виконавчого комітету Кодимської міської ради № 52 від 31.03.2010р. „Про визнання та оформлення права власності на обєкт нерухомого майна в м. Кодима Хлібокомбінату Кодимського РСТ на нежитлові приміщення по вул. Калова, 13, визнано незаконним та скасовано, а також визнано протиправними дії посадових осіб КП «Кодимське районне бюро технічної інвентарізації» щодо виконання п.2 рішення № 52 від 31.03.2010р. в частині здійснення реєстраційних дій. Також, в позовній заяві, Кодимське районне споживче товариство вказує на те, що грошові кошти 10 233,07грн., сплачені на виконання вимог договору № 7 від 18.01.2010р., сплачені з коштів, які було отримано із продажу майна позивача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.11.2013р. суддею Гуляк Г.І. порушено провадження по справі № 916/3030/13 за даним позовом; розгляд справи призначено на 25.11.2013р.

25.11.2013р. до господарського суду надійшла заява КП „Кодимське РБТІ (вх. № 35858/13), згідно якої відповідач зазначив, що вважає позов безпідставним, просив розглядати справу без участі представника КП „Кодимське РБТІ.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.11.2013р. розгляд справи відкладено на 09.12.2013р., згідно ст.77 ГПК України.

04.12.2013р. до господарського суду надійшла заява КП „Кодимське РБТІ (вх. № 37297/13), згідно якої відповідач вдруге зазначив, що вважає позов безпідставним, просив розглядати справу без участі представника КП „Кодимське РБТІ.

09.12.2013р. до господарського суду Одеської області від ОСОБА_2 ОДПІ надійшов відзив на позовну заяву (вх.№37511/13), в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що договір № 7 від 18.01.2010р. не є нікчемним, що у Хлібокомбінату Кодимського районного споживчого товариства (юридична та фактична адреса згідно свідоцтва про державну реєстрацію: Одеська обл., м. Кодима, вул. Чкалова, 13) в жовтні-грудні 2001 р. виникла податкова заборгованість в сумі 1 708грн., у зв'язку із чим підприємству було виставлено першу та другу податкові вимоги. Проте, вказаний борг сплачено не було, внаслідок чого ОСОБА_2 МДШ було прийнято рішення № 3 від 27.01.2003 про застосування заходів погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення його активів. Згідно листа Кодимського РБТІ № 52 від 18.06.2007р. ОСОБА_2 МДПІ було повідомлено про те, що за Хлібокомбінатом Кодимського РайСТ зареєстровано будівлі та споруди по вул. Чкалова, 10. Як вказує позивач, вказана адреса (вул. Чкалова, 10) була зазначена помилково, оскільки, такої адреси в м. Кодима взагалі не існує. В подальшому ОСОБА_2 МДПІ було направлено Хлібокомбінату Кодимського РайСТ лист № 3174/10/24-012 від 11.04.2008р., в якому підприємство було зобов'язано надати на адресу податкового органу завірені копії останніх інвентаризаційних відомостей основних і оборотних засобів, технічних паспортів на будівлі і споруди, що за даними Кодимського РБТІ належать Хлібокомбінату Кодимського РайСТ, а також копії технічних паспортів транспортних засобів підприємства. Проте, витребуваних документів Хлібокомбінатом Кодимського РайСТ до ОСОБА_2 МДПІ своєчасно надано не було. При цьому, Хлібокомбінатом Кодимського РайСТ, зокрема і в 2008 році, сплачувався земельний податок за земельну ділянку під забудовою площею 1,83 га, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Кодима, вул. Чкалова, 13, що підтверджується податковим розрахунком земельного податку № 293 від 29.01.2008р. з додатком та довідкою відділу земельних ресурсів у Кодимському районі Одеської області від 24.01.2008р. Отже, саме за адресою: Одеська обл., м. Кодима, вул. Чкалова, 13, знаходилось нерухоме майно Хлібокомбінату Кодимського РайСТ. Хлібокомбінатом Кодимського РайСТ було самостійно виділено майно, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Кодима, вул. Чкалова, 13, для продажу та у зв'язку із чим разом з податковим керуючим складено акт опису активів, самостійно виділених платником податків для продажу від 24.10.2008 № 1/24-00/01732706. Крім цього, податковим керуючим складено акт опису активів, на які поширюється право податкової застави від 24.10.2008р. № 1/01732706. Також, позивачу було направлено лист ОСОБА_2 МДПІ від 23.03.2009п. №892/10/24-00, яким повідомлялося про необхідність проведення експертної оцінки майна Хлібокомбіната Кодимського РайСТ (вул. Чкалова, 13, м. Кодима, Одеська обл., 66000) та пропонувалося надати до ОСОБА_2 МДПІ правовстановлюючі документи, інвентарні справи БТІ, довідки-характеристики на об'єкти нерухомості з метою проведення експертної оцінки виробничого комплексу Хлібокомбінату Кодимського РайСТ. Проте, зазначені документи на адресу інспекції надані не були. 15.06.2009р. ОСОБА_2 МДПІ на адресу позивача вдруге було направлено лист №1565 з аналогічними вимогами. У відповідь до податкового органу було надано ксерокопії оборотної відомості основних засобів без будь-якого письмового супроводження. Технічна документація на нерухоме майно Хлібокомбінату Кодимського РайСТ на момент проведення експертної оцінки була відсутня. При цьому, про належність Кодимському районному споживчому товариству нерухомості за адресою: Одеська обл., м. Кодима, вул. Чкалова, 13, позивач ОСОБА_2 МДПІ не повідомляв. 21.08.2009р. до ОСОБА_2 МДПІ надійшов ОСОБА_1 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №24456119 про те, що відповідно до акту №1/24-00/01732706 опису активів, самостійно виділених платником податків для продажу від 24.10.2008р. активи Хлібокомбінату Кодимського РСТ знаходяться в податковій заставі. Хлібокомбінат Кодимського РайСТ не надав технічну документацію на нерухоме майно в зв'язку з її відсутністю та не укладав угоду з Кодимським РБТІ на виготовлення технічної документації. Як вказує відповідач, єдиним джерелом надходження коштів є реалізація майна, яке перебуває в податковій заставі, тобто розпорядженні, ОСОБА_2 МДПІ. В зв'язку з цим ОСОБА_2 МДПІ, було укладено Договір № 7 від 18.01.2010р. з Кодимським РБТІ в інтересах Хлібокомбінату Кодимського РайСТ щодо виготовлення технічної документації та гарантовано проведення оплати послуг за рахунок коштів, що надійдуть від реалізації майна.

29.03.2010р. ОСОБА_2 МДПІ було направлено лист №715/24-00 на адресу Кодимської міської ради про проведення заміни свідоцтва на право власності на нерухоме майно Кодимського районного споживчого товариства на будівлі та споруди Кодимського Хлібозаводу у зв'язку з тим, що в свідоцтві на право власності невірно вказана адреса об'єктів нерухомості: вул. Чкалова, 10 замість Чкалова, 13, а також назва підприємства. Кодимською міською радою було розглянуто лист ОСОБА_2 МДПІ та 31.03.2010р. винесено рішення № 52 «Про визнання та оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна в м. Кодима Хлібокомбінату Кодимського РСТ на нежитлові приміщення по вул. Чкалова, 13. В подальшому, на підставі Рішення Кодимської міської ради № 52 від 31.03.2010р. Кодимським РБТІ було здійснено реєстрацію прав власності на нерухоме майно та надано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 25883519 від 16.04.2010р. та № 26087263 від 12.05.2010р., згідно яких будівлі та споруди за адресою: Одеська обл., вул. Чкалова, 13, м. Кодима, належать на праві власності саме Хлібокомбінату Кодимського РайСТ на підставі свідоцтва про право власності САС № 183861 від 16.04.2010р. та рішення Кодимської міської ради № 52 від 31.03.2010р. Як повідомляє відповідач, вказані документи в 2010 році ніким не оскаржувались, не були скасовані та були дійсними.

Також, відповідач вказує, що член Кодимського районного споживчого товариства, за участі третьої особи - Кодимського районного споживчого товариства, вже звертався до суду із позовом до ОСОБА_2 МДПІ та Кодимського РБТІ про визнання вказаного договору недійсним. Проте, рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 12.07.2012р. у справі № 1514/953/2012 в задоволенні позову було відмовлено; ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.12.2012р. у справі № 22ц-1590/8678/12 рішення Кодимського районного суду Одеської області від 12.07.2012р залишено без змін. Таким чином, не можна говорити про нікчемність даного договору.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.12.2013р. розгляд справи відкладено на 16.12.2013р., згідно ст.77 ГПК України.

16.12.2013р. від Кодимського районного споживчого товариства до суду надійшло клопотання в порядку ст. 38 ГПК України (вх.№38094/13), згідно якого позивач просив суд витребувати:

- у ОСОБА_2 ОДПІ оригінал та копію: платіжного доручення № 86 від 25.05.2010р., довідки № 3/24-00 від 20.05.2010р.;

- у Кодимського РБТІ обґрунтований розрахунок на отриману суму 10 233,07грн. за виконання робіт по виготовленню технічної документації з видачею свідоцтва про право на власність та витягів з правової реєстрації на нерухоме майно "Хлібокомбанату Кодимського РАЙСТ" по вул. Чкалова,13 в м. Кодима

16.12.2013р. до господарського суду Одеської області від Кодимського районного споживчого товариства надійшли заперечення на відзив ОСОБА_2 ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області (вх.№38093/13), в якому позивач вказує, що відзив податкового органу є необґрунтованим, складеним з невідповідністю викладеного фактичним обставинам, які досліджені та встановлені в різних судових інстанціях, тому позивач просить суд не брати викладені в ньому відомості до уваги під час прийняття рішення по справі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також позивач зазначає, що згідно п. 4 ст. 258 ЦК України до вимог про застосування наслідків нікчемного правочину застосовується позовна давність у 10 років. Договір № 7 від 18.01.2010р. є нікчемним, оскільки на момент його укладення право власності на нерухоме майно, розташоване по вул. Чкалова, 13 в м. Кодима, не належало "Хлібокомбанату Кодимського РАЙСТ", а належало позивачу, та в подальшому, використовуючи виготовлені згідно договору № 7 від 18.01.2010р. документи, ОСОБА_2 МДПІ було продано все нерухоме майно іншому власнику, чим нанесено позивачу майнову шкоду. Посилання відповідача на рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 12.07.2012р. у справі № 1514/953/2012, яким відмовлено в визнанні недійсним договору № 7 від 18.01.2010р. є недоречним, оскільки підставою заявленого позову була фіктивність зазначеного договору та вчинення його внаслідок обману зі сторони ОСОБА_2 МДПІ.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.12.2013р. суд ухвалив: направити повідомлення та матеріали справи до прокуратури Одеської області, згідно ст. 90 ГПК України; зупинив провадження у справі, згідно ст.79 ГПК України.

16.12.2013р. господарським судом Одеської області направлено до прокуратури Одеської області повідомлення, в порядку ч. 4 ст. 90 ГПК України. Підставою для направлення повідомлення було те, що на момент укладення договіру №7 на виконання робіт по виготовленню технічної документації з видачею свідоцтва про право на власність та витягів з правової реєстрації на ОНМ "Хлібокомбанату Кодимського РАЙСТ" по вул. Чкалова,13 в м. Кодима Кодимського району Одеської області від 18 січня 2010 року право власності було зареєстровано та отримано свідоцтво на право власності на нерухоме майно - будівлі та споруди Кодимського хлібзаводу за Кодимським райспоживтовариством 2 липня 2003 року та отримано витяг з реєстру права власності на нерухоме майно - будівлі та споруди Кодимського хлібзаводу за Кодимським райспоживтовариством 9 січня 2004 року. З метою проведення відповідної перевірки та притягнення винних до передбаченої законом відповідальності, судом було повідомлено про виявлений факт порушення законності укладення та виконання договірних зобовязань сторонами за договором від 18 січня 2010 року за №8, підстави та факти замовлення робіт, фактичне виконання.

16.01.2014р. до господарського суду Одеської області від прокурора Кодимського району надійшло повідомлення (вх.№948/14), в якому зазначено, що за викладеними у повідомленні суду від 16.12.2013р. фактами триває досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000083, внесеному до ЄРДР слідчим СВ Кодимського РВ ГУ МВС України в Одеській області 06.02.2013р., а саме зареєстрованому за зверненням начальника служби безпеки юрисконсульта Кодимського РайСТ ОСОБА_1 щодо можливих неправомірних дій посадових осіб Кодимської міської ради, Кодимського РБТІ та Кодимського відділення ОСОБА_2 ОДПІ ГУ Міністерства доходів і зборів України в Одеській області під час продажу Хлібокомбінату Кодимського РайСТ, з попередньою кваліфікацією ч.1 ст.366 КК України. З огляду на зазначене, повідомлення суду від 16.12.2013р. було направлено 10.01.2014р. до Кодимського РВ ГУ МВС України в Одеській області для організації розгляду та долучення до матеріалів кримінального провадження № 0000083 від 06.02.2013р.

26.12.2014р. до господарського суду Одеської області надійшло повідомлення від прокуратури Одеської області (вх.№34247/14), в якому зазначено, що першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Одеської області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000083, розпочатому 06.02.2013р. Постановою процесуального керівника у вказаному кримінальному провадженні визначено підслідність за СВ Кодимського РВ ГУ МВС України в Одеській області. З урахуванням зазначеного, для організації подальшого досудового розслідування матеріали кримінального провадження № 0000083 від 06.02.2013р. направлені до СВ Кодимського РВ ГУ МВС України для проведення подальшого досудового розслідування.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.09.2015р., приймаючи до уваги, що підстави для зупинення провадження у справі відпали, провадження у справі № 916/3030/13 поновлено; призначено розгляд справи на 14.09.2015р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.09.2015р., враховуючи особливу категорію та складність справи, справу № 916/3030/13 призначено до колегіального розгляду.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 14.09.2015р. на підставі розпорядження господарського суду Одеської області №1362 від 14.09.2015р. справу №916/3030/13 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гуляк Г.І., суддя Желєзна С.П., суддя Панченко О.Л.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.09.2015р. справу № 916/3030/13 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Гуляк Г.І., суддя Желєзна С.П., суддя Панченко О.Л.; розгляд справи призначено на 07.10.2015р.

14.09.2015р. до господарського суду Одеської області від ОСОБА_2 ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області надійшло клопотання (вх.№2-5002/15), в якому відповідач просить суд відмовити повністю в задоволенні позову у звязку із спливом позовної давності. В обґрунтування своєї позиції відповідач вказує, що позов Кодимського районного споживчого товариства було подано до суду 23.09.2013р. Виконання ж договору № 7 від 18.01.2010р. розпочалося саме з 18.01.2010р. та завершилось 19.01.2010р., про що свідчить акт прийому-передачі робіт від 19.01.2010р. З огляду вказане, на думку податкового органу, передбачений ч.1 ст.257 ЦК України строк позовної давності для даного позову з сплив 19.01.2013р.. а позов подано до суду 23.09.2013р., тобто після спливу позовної давності.

Також, 14.09.2015р. до господарського суду Одеської області від ОСОБА_2 ОДПІ надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву (вх.№22624/15). У доповненнях до відзиву податковий орган вказує на те, що на підставі Рішення Кодимської міської ради № 52 від 31.03.2010р. Кодимським РБТІ було здійснено реєстрацію прав власності на нерухоме майно та надано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.04.2010р. № 25883519 та від 12.05.2010р. № 26087263, згідно яких будівлі та споруди за адресою вул. Чкалова, 13, Кодима, Одеська обл. належать на праві власності саме Хлібокомбінату Кодимського РСТ на підставі свідоцтва про право власності від 16.04.2010р. САС № 183861 та рішенні Кодимської міської ради від 31.03.2010 № 52. Вказані документи в 2010 році ніким не оскаржувались, не були скасовані та були дійсними. У доповненнях до відзиву ще раз наголошено, що Хлібокомбінат Кодимського РСТ самостійно виділяв майно для акту опису активів, самостійно виділених платником податків для продажу № І/24-00/01732706 від 24.10.2008 р. і не повідомляв ОСОБА_2 ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області про те, що майно не належить йому. Тому відповідач вважає, що договір № 7 від 18.01.2010 р. на момент укладення та виконання відповідав вимогами ст. 203 Цивільного кодексу України і не є нікчемним.

21.09.2015р. з огляду на те, що клопотання позивача про витребування доказів від 16.12.2013р. розглянуто не було позивач вдруге звернувся до господарського суду з ідентичним клопотанням в порядку ст. 38 ГПК України (вх. № 2-5153/15).

У звязку із перебуванням члена колегії судді Панченко О.Л. з 01.10.2015р. на лікарняному - на підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області №1508 від 07.10.2015р. призначено автоматичний розподіл справи № 916/3030/13 для внесення змін до складу колегії суддів.

Згідно з повторним автоматичним розподілом справ, справу № 916/3030/13 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гуляк Г.І., суддя Желєзна С.П., суддя Петренко Н.Д.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.10.2015р. справу № 916/3030/13 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Гуляк Г.І., суддя Желєзна С.П., суддя Петренко Н.Д.; розгляд справи призначено на 02.11.2015р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.11.2015р. розгляд справи відкладено на 25.11.2015р., згідно ст. 77 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.11.2015р.: задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференціїї; ухвалено судове засідання, призначене на 25.11.2015р. о 10:45 год. по справі № 914/3030/13 проводити з використанням системи відеоконференцзв'язку; доручено Кодимському районному суду Одеської області забезпечити проведення судового засідання по справі № 914/3030/13, призначене на 25.11.2015р. о 10:45 год., в режимі відеоконференції в приміщенні Кодимського районного суду Одеської області.

В судовому засіданні 25.11.2015р. відхилено клопотання позивача про витребування доказів, що вбачається з протоколу судового засідання від 25.11.2015р.

Ухвалами господарського суду Одеської області від 25.11.2015р.:

- замінено ОСОБА_2 міжрайонну державну податкову інспекцію Одеської області ДПС на її правонаступника ОСОБА_2 обєднану державну податкову інспекцію Головного Управління ДФС в Одеській області, згідно ст. 25 ГПК України;

- відкладено розгляд справи на 03.12.2015р., згідно ст. 77 ГПК України.

У звязку із перебуванням члена колегії судді Гуляк Г.І. з 27.11.2015р. на лікарняному, з метою дотримання процесуальних строків, за розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду Одеської області №1887 від 03.12.2015р. призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/3030/13 для внесення змін до складу колегії суддів.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2015р. по справі №916/3030/13 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий Літвінов С.В., судді Желєзна С.П., Петренко Н.Д.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.12.2015р. справу № 916/3030/13 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Літвінов С.В., суддя Желєзна С.П., суддя Петренко Н.Д.; розгляд справи призначено на 13.01.2016р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.01.2016р.: задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференціїї; ухвалено судове засідання, призначене на 13.01.2016р. о 15:00 год. по справі № 914/3030/13 провести з використанням системи відеоконференцзв'язку; доручено Кодимському районному суду Одеської області забезпечити проведення судового засідання по справі № 914/3030/13, призначене на 13.01.2016р. о 15:00 год., в режимі відеоконференції в приміщенні Кодимського районного суду Одеської області.

Судове засідання по справі № 916/3030/13 призначене на 13.01.2016р. о 15:00 год., не відбулося у зв'язку перебування судді Петренко Н.Д. на лікарняному з 13.01.2016р., про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку від 13.01.2016р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.01.2016р. розгляд справи призначено на 03.02.2016р.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області № 133 від 03.02.2016р., та відповідно до п.2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 3.10. рішення зборів суддів господарського суду Одеської області (протокол від 19.11.2015р. №17-16/2015), приймаючи до уваги перебування головуючого судді Літвінова С.В. з 01.02.2016р. на лікарняному, по справі № 916/3030/13 призначено повторний автоматичний розподіл справи, у звязку з необхідністю заміни головуючого судді.

Згідно з повторним автоматичним розподілом справ, справу № 916/3030/13 передано на розгляд колегії суддів господарського суду Одеської області у складі: головуючий суддя - Мостепаненко Ю.І., судді: Железна С.П., Петренко Н.Д.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.02.2016р. справу № 916/3030/13 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Мостепаненко Ю.І., суддя Желєзна С.П., суддя Петренко Н.Д.; розгляд справи призначено на 11.03.2016р

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.02.2016р.: задоволено клопотання представника Кодимського районного споживчого товариства про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; доручено Кодимському районному суду Одеської області проведення відеоконференції з метою забезпечення участі представника Кодимського районного споживчого товариства у судовому засіданні по справі № 916/3030/13, яке призначене господарським судом Одеської області на 11.03.2016р. о 11:30 год.

Ухвалами господарського суду Одеської області від 11.03.2016р.:

- відкладено розгляд справи на 30.03.2015р., згідно ст. 77 ГПК України;

- задоволено клопотання представника Кодимського районного споживчого товариства про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; доручено Кодимському районному суду Одеської області проведення відеоконференції з метою забезпечення участі представника Кодимського районного споживчого товариства у судовому засіданні по справі № 916/3030/13, яке призначене господарським судом Одеської області на 30.03.2016р. о 16:00 год.

В судовому засідання 30.03.2016р.:

- представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити;

- представник ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції проти позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні.

Представник КП «Кодимське районне бюро технічної інвентарізації» в жодне судове засідання, в тому числі 30.03.2016р., не зявився, хоч і повідомлявся про час та місце проведення судових засідань належним чином, що вбачається з наявних в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення ухвал суду.

Згідно із приписами ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 30.03.2016р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судових засіданнях представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд встановив наступне.

02.07.2003р. Кодимською міською радою Одеської області було прийнято рішення №230 «Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна в м.Кодима». У відповідності до вказаного рішення за Кодимським РайСТ було визнано право власності на обєкти нерухомого майна, розташовані в м.Кодима, зокрема, на хлібзавод по вул.Чкалова.

На підставі рішення Кодимської міської ради Одеської області №230 від 02.07.2003р., Кодимському РайСТ було видано свідоцтво САА № 877277 від 09.01.2004р. про право власності на будівлі та споруди Кодимського хлібзаводу, які розташовані по вул.Чкалова, 10, в м. Кодима. Запис про реєстрацію права власності в Єдиному державному реєстрі прав на нерухоме майно внесено 09.01.2004р.

Однак, 24.10.2008р. зазначене нерухоме майно було взято в податкову заставу та складено акт опису активів №1/24-00/-1732706 від 24.10.2008р., самостійно виділених платником податків для продажу для погашення податкового боргу в сумі 53000 грн., в якому зазначено власником майна Хлібокомбінат Кодимського РАЙСТ.

18 січня 2010 року між ОСОБА_2 міжрайонною ДПІ (замовник) та КП «Кодимське районне бюро технічної інвентарізації» (виконавець) було укладено договір № 7 на виконання робіт по виготовленню технічної документації з видачею свідоцтва про право на власність та витягів з правової реєстрації на ОНМ "Хлібокомбанату Кодимського РАЙСТ" по вул. Чкалова,13, в м. Кодима Кодимського району Одеської області.

Відповідно до умов п.1.1 договору Виконавець приймає на себе обовязки виготовити технічну документацію з видачею свідоцтва про право на власність та витягів із права власності на ОНМ "Хлібокомбанату Кодимського РАЙСТ" по вул. Чкалова,13, в м. Кодима Кодимського району Одеської області.

Згідно п.2.1. договору вартість замовлених робіт 10 233, 07 грн. без ПДВ.

За умовами п.2.2. договору за виконану роботу, згідно даного договору замовник перераховує виконавцю оговорену суму згідно калькуляції на комплекс робіт по виготовленню технічної документації з видачею свідоцтва про право на власність на ОНМ "Хлібокомбанату Кодимського РАЙСТ" по вул. Чкалова,13 в м. Кодима.

Даний договір набирає чинності з моменту його укладення виконавцем і замовником та діє до повного виконання обовязків сторін, але не пізніше 31.05.2010р.

19.01.2010р. між ОСОБА_2 міжрайонною ДПІ та КП «Кодимське районне бюро технічної інвентарізації» було підписано та скріплено печатками акт прийому-передачі робіт, згідно якого встановлено, що замовник прийняв, а виконавець передав звіт про виготовленню технічної документації з видачею свідоцтва про право на власність та витягів з правової реєстрації на ОНМ "Хлібокомбанату Кодимського РАЙСТ" по вул. Чкалова,13 в м. Кодима.

29.03.2010 року ОСОБА_2 МДПІ було направлено лист №715/24-00 на адресу Кодимської міської ради про проведення заміни свідоцтва на право власності на нерухоме майно Кодимського районного споживчого товариства на будівлі та споруди Кодимського Хлібозаводу в зв'язку з тим, що в свідоцтві на право власності невірно вказана адреса об'єктів нерухомості: вул. Чкалова, 10 замість Чкалова, 13, а також назва підприємства - Кодимський хлібозавод замість Хлібокомбінат Кодимського РайСТ.

31.03.2010 р. Кодимською міською радою винесено рішення №52 «Про визнання та оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна в м. Кодима Хлібокомбінату Кодимського РСТ на нежитлові приміщення по вул. Чкалова, 13.

На підставі Рішення Кодимської міської ради № 52 від 31.03.2010 р. Кодимським РБТІ було здійснено реєстрацію прав власності на нерухоме майно та надано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.04.2010 № 25883519, згідно якого будівлі та споруди за адресою вул. Чкалова, 13, м. Кодима, Одеська область, належать на праві власності саме Хлібокомбінату Кодимського РайСТ на підставі свідоцтва про право власності від 16.04.2010 САС № 183861.

В подальшому зазначене нерухоме майно було реалізоване 17.05.2010р. на Вінницькій товарній біржі.

25.05.2010р. ОСОБА_2 МДПІ на підставі платіжного доручення № 86 сплатила КП „Кодимське РБТІ 10 233,07грн. на виконання договору № 7 від 18.01.2010р.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року у справі № 2-а-1441/11/1514 рішення виконавчого комітету Кодимської міської ради № 52 від 31 березня 2010 року «Про визнання та оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна в м. Кодима Хлібокомбінату Кодимського РСТ на нежитлові приміщення по вул. Чкалова, 13» визнано незаконним та скасовано, а також визнано протиправними дії посадових осіб КП Кодимське РБТІ, щодо виконання п.2 рішення №52 від 31.03.2010 року в частині здійснення реєстраційних дій. В своїй постанові Одеський апеляційний адміністративний суд встановив, що право власності Кодимського РСТ на нежитлові приміщення по вул. Чкалова, 13 не припинялось та не скасовувалось, з огляду на що Кодимська міська рада протиправно, всупереч вимог чинного законодавства оскаржуваним рішенням фактично змінила власника нерухомого майна.

Позивач вважає, що внаслідок укладення нечинного правочину № 7 від 18.01.2010р. між ОСОБА_2 міжрайонною ДПІ та КП «Кодимське районне бюро технічної інвентарізації», Кодимським РБТІ було здійснено реєстрацію прав власності на нерухоме майно та надано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.04.2010 № 25883519, згідно якого встановлено, що будівлі та споруди за адресою вул. Чкалова, 13, м. Кодима, Одеська область, належать на праві власності саме Хлібокомбінату Кодимського РайСТ на підставі свідоцтва про право власності від 16.04.2010 САС № 183861, - в той час, як право власності на зазначене нерухоме майно під час укладання договору № 7 від 18.01.2010р. належало Кодимському РСТ на підставі свідоцтва про право власності САА № 877277 від 09.01.2004р. та витягу № 2517154 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.01.2004р. Позивач зазначає, що за виконання замовлених за договором № 7 від 18.01.2010р. робіт було сплачено 10 233, 07 грн. із коштів, які було отримано із продажу майна Кодимського РайСТ.

Вважаючи свої права порушеними, позивач і звернувся до господарського суду з даним позовом, в якому просить суд застосувати наслідки нікчемності правочину та стягнути з КП „Кодимське РБТІ 10 233,07 грн. матеріальної шкоди.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно з ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

При цьому, у відповідності до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У п.п. 2.1, 2.5.2, 2.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11 „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними (з наступними змінами та доповненнями) зазначено, що правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак, це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним.

Відповідно до ч. 1,4 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Як встановлено матеріалами справи, 18 січня 2010 року між ОСОБА_2 міжрайонною ДПІ (замовник) та КП «Кодимське районне бюро технічної інвентарізації» (виконавець) було укладено договір № 7 на виконання робіт по виготовленню технічної документації з видачею свідоцтва про право на власність та витягів з правової реєстрації на ОНМ "Хлібокомбанату Кодимського РАЙСТ" по вул. Чкалова,13, в м. Кодима Кодимського району Одеської області.

Відповідно до умов п.1.1 договору Виконавець приймає на себе обовязки виготовити технічну документацію з видачею свідоцтва про право на власність та витягів із права власності на ОНМ "Хлібокомбанату Кодимського РАЙСТ" по вул. Чкалова,13, в м. Кодима Кодимського району Одеської області.

Згідно п.2.1. договору вартість замовлених робіт 10 233, 07 грн. без ПДВ.

19.01.2010р. між ОСОБА_2 міжрайонною ДПІ та КП «Кодимське районне бюро технічної інвентарізації» було підписано та скріплено печатками акт прийому-передачі робіт, згідно якого встановлено, що замовник прийняв, а виконавець передав звіт про виготовленню технічної документації з видачею свідоцтва про право на власність та витягів з правової реєстрації на ОНМ "Хлібокомбанату Кодимського РАЙСТ" по вул. Чкалова,13 в м. Кодима.

25.05.2010р. ОСОБА_2 МДПІ на підставі платіжного доручення № 86 сплатила КП „Кодимське РБТІ 10 233,07грн. на виконання договору № 7 від 18.01.2010р.

За результатами перевірки договору № 7 від 18.01.2010р., господарський суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку зміст правочину не суперечить вимогам закону, оскільки наявність обставин, підтверджуючих зворотнє, матеріалами справи не підтверджена та прямо не випливає із вимог закону. За переконанням суду, спірний правочин не порушує вимог цивільного кодексу України щодо форми вчинення правочину Вчиняючи спірний правочин, сторони керувались принципом свободи договору, передбаченим ст.ст. 6, 627 ЦК України, вільно обираючи модель своєї поведінки та виходячи із встановлених меж здійснення цивільних та господарських прав.

За субєктним складом спірний договір був вчинений належними сторонами, доказів, підтверджуючих відсутність у представників сторін повноважень на вчинення оспорюваної угоди в матеріалах справи немає. Крім того, матеріалами справи не підтверджено наявність дефектів волі і волевиявлення жодної із сторін спірної угоди, які мали місце при його вчиненні.

У звязку з викладеним, господарський суд доходить висновку, що на момент укладення договору № 7 від 18.01.2010р. сторонами не було допущено порушень вимог закону, наявність яких є підставою для визнання його нікчемним. Таким чином, спірний договір не може бути кваліфікований як нікчемний.

Також суд вважає за доцільне зазначити, що в рамках справи № 1514/953/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 МДПІ та КП „Кодимське РБТІ , за участі третьої особи - Кодимського районного споживчого товариства, розглядались вимоги про визнання недійсним договору № 7 від 18.01.2010р. При цьому, в рамках даної справи судами досліджувалось питання недійсності договору з підстав його фіктивності та вчинення його внаслідок обману. Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 12.07.2012р. у справі № 1514/953/2012, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.12.2012р., відмовлено в задоволенні позову, при цьому, під час дослідження договору № 7 від 18.01.2010р. судами обох інстанцій не було встановлено нікчемності даного правочину.

Що стосується посилань позивача на той факт, що внаслідок укладення договору № 7 від 18.01.2010р., Кодимським РБТІ було здійснено реєстрацію прав власності на нерухоме майно та надано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.04.2010 № 25883519, згідно якого встановлено, що будівлі та споруди за адресою вул. Чкалова, 13, м. Кодима, Одеська область, належать на праві власності Хлібокомбінату Кодимського РайСТ на підставі свідоцтва про право власності від 16.04.2010 САС № 183861, - в той час, як право власності на зазначене нерухоме майно під час укладання договору № 7 від 18.01.2010р. належало Кодимському РСТ на підставі свідоцтва про право власності САА № 877277 від 09.01.2004р. та витягу № 2517154 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.01.2004р., то суд вважає за доцільне звернути увагу позивача на те, що свідоцтво про право власності Хлібокомбінату Кодимського РайСТ від 16.04.2010р. було видано не на підставі договору № 7 від 18.01.2010р., а на підставі рішення виконкому Кодимської міської ради № 52 від 31.03.2010 р.

За змістом положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що однією з підстав виникнення зобовязання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобовязань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобовязань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобовязання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобовязальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобовязальних правовідносин.

Згідно зі ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. В силу приписів ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Тобто, наслідки недійсності (нікчемності) правочину можуть бути застосовані виключно у випадку підтвердження судом відповідного юридичного факту, в той час як його відсутність унеможливлює застосування відповідних наслідків.

Викладене свідчить про необгрунтованість позовних вимог щодо застосування наслідків нікчемного правочину договору № 7 від 18.01.2010р. та стягнення з КП „Кодимське РБТІ на користь позивача 10233,07грн. матеріальної шкоди.

Щодо поданої ОСОБА_2 ОДПІ заяви про застосування строку позовної давності до заявлених вимог, то суд зазначає наступне.

Поняття позовної давності міститься в статті 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності в силу вимог частини другої ст. 260 Цивільного кодексу України не може бути змінений за домовленістю сторін.

Згідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у звязку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Отже, враховуючи те, що судом встановлено необгрунтованість позовних вимог щодо застосування наслідків нікчемного правочину договору № 7 від 18.01.2010р., відповідно, у даному випадку позовна давність не застосовується.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості заявлених Кодимським районним споживчим товариством позовних вимог та відсутності правових підстав для їх задоволення.

Щодо судових витрат по даній справі, то господарський суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

В обґрунтування несплати судового збору при подачі даного позову до господарського суду, позивач послався на положення пп.13 п.2 ст.3 Закону України „Про судовий збір, згідно якого зазначено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Поряд з тим, відповідно до абз. 2 п. 2.13 пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11 „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними зазначено, що за позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину судовий збір сплачується залежно від вартості майна (суми коштів), стосовно якого (якої) заявлено вимогу.

Як зазначено в п. 2.23 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд може у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК.

Таким чином, з позивача підлягає стягненню на користь Державного бюджету 1 720,50 грн. судового збору, згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд вирішив:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Стягнути з Кодимського районного споживчого товариства (66000, Одеська обл., Кодимський р-н, м. Кодима, вул. Леніна, 60, ) на користь Державного бюджету України (УК у м. Одесі/Приморський район, , р/р 3008, банк одержувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, код бюджетної класифікації 22030101, код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997) судовий збір в розмірі 1 720 (одна тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 04 квітня 2016 р.

Головуючий суддя Ю.І. Мостепаненко

Суддя С.П. Желєзна

Суддя Н.Д. Петренко