РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2016Справа №910/87/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова Ініціатива" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "КБ "Фінансова Ініціатива"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінтек Україна ЕЛ.ЕЛ.СІ"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Шаруба О.С. - за довіреністю.

В судовому засіданні 16 березня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У січні 2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "КБ "Фінансова Ініціатива" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товариству "КБ "Фінансова Ініціатива" (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прінтек Україна ЕЛ.ЕЛ.СІ" (відповідач) про стягнення 45 000,00 грн. основного боргу, 414,25 грн. 3% річних та 1 350,00 грн. інфляційних втрат.

16.03.2016 року через канцелярію до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій останній просить стягнути з відповідача 414,25 грн. 3% річних та 1 350,00 грн. інфляційних втрат. Відповідна заява прийнята судом до розгляду на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов Договору № 01-25/0515/SW від 03.06.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2016 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/87/16. Розгляд справи призначено на 08.02.2016 року.

В судове засідання, призначене на 08.02.2016 року, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав усні пояснення, відповів на запитання суду та подав клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2016 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів. Відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 16.03.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.06.2015 року між Публічним акціонерним товариством «КБ «Фінансова ініціатива» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прінтек Україна ЕЛ.ЕЛ.СІ» (виконавець) (разом - сторони) укладено Договір № 01-25/0515/SW (надалі - Договір або Договір про надання послуг), згідно з п. 1.1. договір визначає умови надання виконавцем замовнику послуг з підтримки Програмного забезпечення «Проведення розрахункових операцій на POS терміналах VeritFone «USO» (строком на 1 рік) (підтримка ПЗ).

Відповідно до п. 2.1. Договору загальна сума послуг про підтримку ПЗ складає 60 000,00 грн.

Згідно з п. 2.2. Договору оплата вартості послуг з підтримки ПЗ виконується двома платежами на підставі наданих виконавцем послуг.

Підпунктом 2.2.1. пункту 2.2. Договору про надання послуг перший платіж за послуги з підтримки ПЗ складає 45 000,00 грн. Строк оплати рахунку наданого виконавцем до 15.06.2015 року включно.

Відповідно до пп. 2.2.2. п. 2.2. Договору другий платіж за послуги з підтримки ПЗ складає 15 000,00 грн. Строк оплати рахунку наданого виконавцем до 15.07.2015 року включно.

Згідно з пп. 2.2.3. п. 2.2. Договору факт надання послуг з підтримки ПЗ підтверджується шляхом підписання сторонами акту прийому-передачі послуг з підтримки ПЗ за кожний звітний період.

Договір набуває законної сили з моменту його підписання сторонами і скріплення його печатками сторін, і діє протягом 1 року (п. 5.1. Договору).

Відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату № 275 від 08.06.2015 року на суму 45 000,00 грн.

На виконання умов Договору про надання послуг позивачем перераховано відповідачу 45 000,00 грн. попередньої оплати, що підтверджується меморіальним ордером № 10843 від 18.06.2015 року.

Відповідачем надано послуги на суму 5 000,00 грн., що підтверджується Актом № 351 від 30.06.2015 року.

Листом № 18 від 01.07.2015 року позивачем повідомлено про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "КБ "Фінансова Ініціатива", у зв'язку із чим останній просив тимчасово зупинити виконання умов Договору № 01-25/0515/SW від 03.06.2015 року.

Листом № 131 від 06.07.2015 року позивач просив припинити виконання умов Договору про надання послуг.

В подальшому, позивач у листі № 1024 від 11.08.2015 року просив відповідача повернути суму попередньої оплати за Договором № 01-25/0515/SW від 03.06.2015 року в розмірі 45 000,00 грн.

29.01.2016 року відповідачем повернуто позивачу суму попередньої оплати в розмірі 40 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5459 від 29.01.2016 року.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем на виконання умов Договору перераховано відповідачу 45 000,00 грн. попередньої оплати. Відповідачем, в свою чергу, надано послуги на суму 5 000,00 грн.

При цьому, суд відмічає, що одностороння відмова від Договору сторонами умовами останнього не узгоджена, тобто дія такого правочину, не зважаючи, що на це вказує позивач, в односторонньому порядку не припинена.

Крім того, листами № 18 від 01.07.2015 року та № 131 від 06.07.2015 року позивач фактично відмовився від прийняття послуг за наступні звітні періоди. Відповідна дія не породжує обов'язку відповідача повернути грошові кошти, а отже, враховуючи також те, що строк дії Договору не закінчився, вимога позивача про повернення грошових коштів у листі № 1024 від 11.08.2015 року не породжує відповідних обов'язків відповідача.

Щодо позовної вимоги про стягнення 414,25 грн. 3% річних та 1 350,00 грн. інфляційних втрат, суд повідомляє наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 27.10.2014 року № 01-06/1666/14 «Про доповнення Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 № 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів"», - обов'язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов'язання в розумінні статті 625 ЦК України, оскільки повернення суми попередньої оплати є поверненням суми авансу (а не грошовим зобов'язанням). На аванс можуть нараховуватися лише проценти, передбачені статтею 536 ЦК України (постанова від 16.09.2014 № 921/266/13-г/7).

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, а також того, що повернення попередньої оплати в розмірі 40 000,00 грн. не є грошовим зобов'язанням, вимога позивача про стягнення з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 414,25 грн. 3% річних та 1 350,00 грн. інфляційних втрат є необґрунтованою та підлягає відхиленню.

Судові витрати, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, залишаються за відповідачем.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Копію даного рішення направити позивачу у справі № 910/87/16.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 21.03.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало