РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016Справа №910/13953/15

За позовом Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі
Державного підприємства «Укроборонресурси»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мет Фокс»
про стягнення 1 868 879,41
Головуючий суддя Сівакова В.В.
судді Сташків Р.Б.
Плотницька Н.Б.

Представники сторін:
від прокуратури Стригун М.А. посвідчення № 036198 від 10.11.2015
від позивача Гоголєва Т.О. по дов. № 433 від 30.12.2016
від відповідача не з`явився

Суть спору :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Державного підприємства «Укроборонресурси» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мет Фокс» про стягнення 1 868 879,41 грн. боргу, який виник внаслідок неналежного виконання останнім зобов`язань згідно договору № 33-М/13/06 від 29.01.2013.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2015 (суддя Полякова К.В.) порушено провадження у справі № 910/13953/15 та призначено до розгляду на 30.06.2015.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13953/15 від 30.06.2015 розгляд справи був відкладений на 16.07.2015.
Позивачем 16.07.2015 до відділу діловодства суду подано пояснення до позовної заяви.
Відповідач у поданому 16.07.2015 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує, у зв`язку з тим, що позивачем не доведено що між позивачем і відповідачем фактично відбулися господарські операції з поставки металобрухту за додатковими угодами № 10 від 07.11.2013, № 11 від 27.11.2013, № 12 від 27.11.2013, оскільки складені позивачем згідно цих угод акти приймання-передачі та видаткові накладні з боку відповідача не підписані. Зазначив, що у відповідача наявна заборгованість за додатковою угодою № 18 від 15.01.2014 в розмірі 498 619,11 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13953/15 від 16.07.2015, продовжено строк вирішення спору на 15 днів, розгляд справи відкладений на 18.08.2015.
В судовому засіданні відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 20.08.2015.
Позивачем 18.08.2015 до відділу діловодства суду подано пояснення до позовної заяви.
Відповідачем 19.08.2015 до відділу діловодства суду подано лист із переліком питань для вирішення судовою експертизою.
Позивачем в судовому засіданні 20.08.2015 подано клопотання про призначення економічної експертизи та клопотання з переліком питань на її вирішення.
Ухвалами Господарського суду міста Києва від 20.08.2015 по справі № 910/13953/15 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру та зупинено провадження у справі.
11.11.2015 матеріали справи № 910/13953/15 повернуто до Господарського суду міста Києва без проведення експертизи, у зв`язку з її не оплатою.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2016 поновлено провадження у справі № 910/13953/15 та призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.
13.01.2016 відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії визначено для розгляду справи № 910/13953/15 колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Полякова К.В., судді Плотницька Н.Б., Сташків Р.Б.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13953/15 від 13.01.2016 розгляд справи призначено на 04.02.2016.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13953/15 від 04.02.2016 розгляд справи був відкладений на 16.02.2016.
Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 16.02.2016 за № 04-23/278 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, призначено проведення повторного автоматичного розподілу даної справи, у зв`язку з припиненням повноважень судді Полякової К.В.
Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 16.02.2016 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Сівакова В.В., судді Сташків Р.Б., Плотницька Н.Б.
Прокуратурою 16.02.2016 до відділу діловодства суду подано пояснення.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13953/15 від 19.02.2016 розгляд справи призначено на 15.03.2016.
Прокуратурою 15.03.2016 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю направити представника в судове засідання.
Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13953/15 від 15.03.2016, у зв`язку з неявкою в судове засідання представника прокуратури, розгляд справи був відкладений на 28.03.2016.
Прокуратура в судовому засіданні 28.03.2016 позовні вимоги підтримала повністю.
Позивач в судовому засіданні 28.03.2016 позовні вимоги підтримав повністю.
Відповідач в судовому засіданні 28.03.2016 проти позову заперечував.
В судовому засіданні 28.03.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 04.04.2016.
Прокуратурою 30.03.2016 до відділу діловодства суду подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 1 721 596,18 грн.
Відповідач в судове засідання 04.04.2016 не з`явився.
Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, з огляду на наступне
Згідно абз. 2 п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.
Протокол судового засідання від 28.03.2016 свідчить про те, що представник відповідача Терновецький Я.М. згідно довіреності № 7 від 07.07.2015 був присутній в цьому засіданні та повідомлений про те, що наступне судове засідання відбудеться 04.04.2016.
Також в матеріалах справи наявна розписка від 04.04.2016 представника відповідача позивача Терновецького Я.М. про те, що останньому повідомлено судом про дату та місце проведення наступного засідання у справі № 910/13953/15.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 04.04.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва
ВСТАНОВИВ:

29.01.2013 між Державним підприємством Міністерства оборони України «Укроборонресурс» (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мет Фокс» (покупець, відповідач) було укладено договір № 33-М/13/6 (далі договір).
Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупця брухт та відходи чорних та кольорових металів, що утворилися від утилізації озброєння, військової техніки та військового майна (далі товар), а покупець зобов`язується оплатити товар і прийняти його на умовах цього договору.
Спір виник в зв`язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором оплату отриманого товару не здійснив, в зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 1 721 596,18 грн.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги прокуратури підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов`язки відповідно до договору.
Згідно з п. 11.2 договору строк цього договору встановлено з 29.01.2013 по 31.12.2013.
Додатковою угодою від 30.12.2013 внесено зміни до договору та встановлено строк його дії до 31.12.2014.
Згідно зі ст. 669 Цивільного кодексу України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.
Відповідно до п. 1.1 договору найменування, марка, кількість, ціна і терміни передачі товару узгоджуються сторонами в додаткових угодах, оформлених у вигляді додатків до договору, що є його невід`ємною частиною.
27.11.2013 сторонами укладено додаткову угоду № 11 відповідно до якої продавець поставляє покупцю брухт орієнтованою кількістю 449,75654 тонн загальною орієнтованою вартістю 815 264,64 грн.
27.11.2013 сторонами укладено додаткову угоду № 12 відповідно до якої продавець поставляє покупцю брухт орієнтованою кількістю 54,5881 тонн загальною орієнтованою вартістю 424 409,08 грн.
15.01.2014 сторонами укладено додаткову угоду № 18 відповідно до якої продавець поставляє покупцю брухт орієнтованою кількістю 125,7008 тонн загальною орієнтованою вартістю 1 156 447,36 грн.
За умовами додаткових угод порядок вивезення самовивіз залізничним (автомобільним) транспортом; об`єм партії вказано орієнтовано, загальна кількість буде уточнена по факту відвантаження.
Підтвердженням передачі Державним підприємством «Укроборонресурси» та отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Мет Фокс» згідно додаткової угоди № 18 від 15.01.2014 брухту у кількості 93,020 тонн, вартістю 855 784,00 грн. є акт № 1 від 20.06.2014.
Наказом Міністерства фінансів України № 99 від 16.05.1996 затверджена Інструкція про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей (чинна до 30.09.2014) (далі Інструкція).
Згідно з п. 2 Інструкції сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.
Відповідно до п. 4 Інструкції довіреність на одержання цінностей видається тільки особам, що працюють на даному підприємстві. Довіреність особам, що не працюють на даному підприємстві, може бути видана з дозволу керівника підприємства, якщо підприємство, де працює дана особа, видало їй довіреність на одержання тих самих цінностей і такої ж кількості з цього підприємства.
Згідно з п. 5 Інструкції довіреність підписується керівником та головним бухгалтером підприємства або їх заступниками та особами, які на те уповноважені керівником підприємства.
В матеріалах справи наявні наступні довіреності форми № М-2 що видані Державним підприємством «Укроборонресурс» Лисиці Андрію Вікторовичу:
№ 147 від 29.11.2013 на отримання від В/ч А-0297 цінностей (брухту) у кількості 501 тонни,
№ 148 від 29.11.2013 на отримання від В/ч А-0297 цінностей (брухту) у кількості 57 тонн.
Також в матеріалах справи наявні наступні довіреності форми № М-2 що видані Товариством з обмеженою відповідальністю «Мет Фокс» директору Лисиці Андрію Вікторовичу:
№ 94 від 29.11.2013 на отримання від ДП «Укроборонресурси» цінностей (брухту) у кількості 501 тонни за додатковою угодою № 11 від 27.11.2013,
№ 95 від 29.11.2013 на отримання від ДП «Укроборонресурси» цінностей (брухту) у кількості 501 тонни за додатковою угодою № 12 від 27.11.2013.
Згідно акту прийому-передачі товару (металобрухту) від 25.03.2014 В/ч А-0297 передала, а Державне підприємство «Укроборонресурси» в особі Лисиці Андрія Вікторовича отримало брухт у кількості 489,69848 тонн, вартістю 798 568,26 грн.
Згідно акту прийому-передачі товару (металобрухту) від 25.03.2014 В/ч А-0297 передала, а Державне підприємство «Укроборонресурси» в особі Лисиці Андрія Вікторовича отримало брухт у кількості 54,5888045 тонн, вартістю 424 408,82 грн.
Суд приходить до висновку, що оскільки директор ТОВ «Мет Фокс» Лисиця А.В. був уповноважений на отримання тих самих цінностей і такої ж кількості згідно довіреностей №№ 94, 95 від 29.11.2013 виданих йому від імені ТОВ «Мет Фокс» та довіреностей №№ 147, 148 від 29.11.2013 виданих йому від імені ДП «Укроборонресурси» здійснивши отримання товару за актами від 25.03.2014 підтверджується отримання брухту відповідачем за додатковими угодами №№ 11, 12 від 27.11.2013.
Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно з п. 4.1. договору оплата покупцем партії товару (лота) здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Оплата товару (лоту) здійснюється у вигляді 100% передоплати протягом 2-х банківських днів з моменту підписання відповідної додаткової угоди до договору.
Пунктом 6.1. договору в редакції додаткової угоди від 30.12.2013 передбачено, що покупець протягом 5-ти банківських днів з моменту підсипання відповідної додаткової угоди до договору та отримання розрахунку-фактури від продавця здійснює 100% передплату партії (лота) товару.
За умовами п. 10 додаткових угод №№ 11, 12 від 27.11.2013 та № 18 від 15.01.2014 оплата 100% вартості партії товару здійснюється протягом 2-х банківських днів після підписання додаткової угоди.
Позивач звертався до відповідача з претензією № 382 від 08.07.2014 в якій зазначено, що відповідачем не здійснено оплату за додатковими угодами №№ 11, 12 від 27.11.2013 та № 18 від 15.01.2014, що є порушенням умов п. 4.1. договору та вказаних додаткових угод; позивач вимагав здійснити оплату до 10.07.2014 та надати документи по відвантаженню обсягів брухту.
Листом № 09/06-1 від 09.07.2014 відповідач гарантував в найкоротший термін погасити заборгованість.
Відповідач листом № 07/08-1 від 08.08.2014 підтвердив не проведення оплати та ненадання підтверджуючих документів по відвантаженню за вказаними позивачем у претензії № 382 від 08.07.2014 додатковими угодами та гарантував в найкоротший термін погасити заборгованість.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Проте, як свідчать матеріали справи відповідач не виконав зобов`язання по сплаті отриманого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої складає 1 708 529,89 грн.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
З огляду на викладене, вимоги прокуратури про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1 708 529,89 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.
В іншій частині пред`явлених прокуратурою вимог в позові слід відмовити, з огляду на наступне
Прокуратурою при визначенні вимог в розмірі 1 721 596,18 грн. враховано суму боргу за додатковими угодами №№ 11, 12 від 27.11.2013 в розмірі 1 222 977,07 грн. та визнану відповідачем у відзиві суму боргу за додатковою угодою № 18 від 15.01.2014 в сумі 498 619,11 грн.
Однак, наявне в матеріалах справи листування між позивачем та відповідачем свідчить про те, що на вимогу відповідача здійсненні ним оплати були враховані позивачем в рахунок погашення боргу за іншими додатковими угодами та борг за додатковою угодою № 18 від 15.01.2014 складає 485 552,82 грн.
Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається прокуратура в обґрунтування своїх позовних вимог.
Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Державного підприємства «Укроборонресурси» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.
Судовий збір, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мет Фокс» (03061, м. Київ, вул. Ярослава Галана, 2, кв. 124, ) на користь Державного підприємства «Укроборонресурси» (03039, м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд, 3, ) 1 708 529 (один мільйон сімсот вісім тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) грн. 89 коп. основного боргу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мет Фокс» (03061, м. Київ, вул. Ярослава Галана, 2, кв. 124, ) в дохід Державного бюджету України (за наступними реквізитами отримувач: ГУ ДКСУ у м. Києві, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок 3001, код платежу: 22030001, символ звітності банку: 206) 34 170 (тридцять чотири тисячі сто сімдесят) грн. 60 коп. судового збору.

4. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 08.04.2016.

Головуючий суддя Судді В.В.Сівакова Р.Б. Сташків Н.Б.Плотницька