КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2016 р. Справа№ 910/29264/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Ропій Л.М.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від позивача не з'явився,

від відповідача Швед Я.О., дов. від 26.01.2016 №37,

від третьої особи 1 не з'явився,

від третьої особи 2 не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грот»

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 (підписане 26.01.2016)

у справі №910/29264/15 (суддя Андреїшина І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грот»

до Комунального підприємства «Київський метрополітен»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

1. Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

2. Київська міська рада

про визнання продовженим (пролонгованим) договору оренди від 01.06.2010 №34-Упр (Ор) -10 на термін до 29.05.2016

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грот» (далі - позивач, або ТОВ «Грот») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київський метрополітен» (далі - відповідач, або КП «Київський метрополітен» про визнання продовженим (пролонгованим) договору оренди від 01.06.2010 № 34-Упр (Ор)-10 на термін до 29.05.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 порушено провадження у справі №910/29264/15 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 залучено до участі у справі №910/29264/15 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Київську міську раду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 у справі №910/29264/15 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що спірний договір є припиненим з 30.05.2013, а спір про визнання договору продовженим не є спором про наявність чи відсутність цивільного права, а заявлена позовна вимога не є позовом про визнання, у зв'язку з чим не може бути предметом спору та розглядатися самостійно.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 скасувати та постановити, яким задовольнити позов та визнати продовженим (пролонгованим) договір оренди від 01.06.2010 №34-Упр (Ор)-10 на термін до 29.05.2016. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не з'ясував таких обставин, що мають значення для справи, а саме: чи був відповідач, відповідно до норм чинного законодавства належним орендодавцем нерухомого майна (частини вестибюлю згідно викопіюванням з схеми тимчасового розташування МАФ, що знаходиться за адресою: м.Київ, станція метро «Площа Льва Толстого» загальною площею 13,0 кв.м, а також чи мав відповідач належні повноваження направляти на адресу позивача відмову у продовжені строку дії договору на наступний термін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2016 прийнято апеляційну скаргу та порушено апеляційне провадження у справі №910/29264/15, розгляд скарги призначено на 23.03.2016. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

Доказом належного повідомлення сторін та учасників судового процесу про час і місце розгляду апеляційної скарги є повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 19.02.2016) відповідачу та третім особам - 24.02.2016, долучені до матеріалів справи.

21.03.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

23.03.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду представник позивача подав заяву про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2016 відкладено розгляд апеляційної скарги на 13.04.2016.

У судовому засіданні 13.04.2016 представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2010 між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грот» (орендар) укладено договір оренди № 34-Упр(Ор)-10 (далі - договір), за умовами якого орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 18.12.2008 №860/860 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю (переходу), визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря), загальною площею 13,0 кв.м (далі - об'єкт оренди), за адресою: ст. метро «Площа Льва Толстого» для торгівлі непродовольчими товарами.

Цей договір визначає взаємовідносини сторін щодо строкового, платного користування орендарем об'єктом оренди (п.1.2 договору).

Згідно з п.3.1 договору за користування оєктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі рішення Київради від 18.12.2008 №860/860 та Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 28.09.2006 №34/91 та на дату підписання договору, місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору становить 197,02 грн за 1 кв.м. орендної площі, що в цілому за об'єктом оренди станом на квітень 2010 року складає 2561,25 грн без ПДВ.

Відповідно до п. 9.1 договору цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київської міської ради від 18.12.2008 № 860/860 діє з 01.06.2010 до 30.05.2013 (два роки 364 дні).

У п.9.5 договору визначено, що він припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Визначаючи правову природу договору, суд першої станції дійшов вірного висновку, що укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором оренди комунального майна.

Частиною 1 ст.283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

01.06.2010 сторонами договору підписано двосторонній акт приймання-передачі майна в оренду, яким орендодавець (КП «Київський меторполтьіен») передав, а орендар (ТОВ «Грот») прийняв в орендне користування згідно з договором частину вестибюлю станції метро «Площа Льва Толстого», визначену тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском), загальною площею 13,0 кв.м.

Стосовно тверджень апелянта, що судом першої інстанції не з'ясовано чи був відповідач належним орендодавцем нерухомого майна, колегія суддів зазначає наступне.

З урахуванням приписів частини п'ятої статті 16, підпункту 1 пункту «а» статті 29 і частини п'ятої статті 60 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні», а також абзацу третього статті 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», вирішуючи питання щодо права орендодавця самостійно, без відповідного рішення ради, передавати в оренду майно, належне до комунальної власності, слід виходити з кола його повноважень, передбачених положеннями про таких орендодавців, затвердженими у встановленому порядку радою. При цьому слід також враховувати, що орендодавець здійснює свої повноваження тільки за наявності рішення ради і не наділений повноваженнями самостійно приймати рішення про передачу об'єктів комунальної власності в оренду, якщо інше не передбачено положенням про нього (п.2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» від 29.05.2013 №12).

Частинами 1, 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

У ч. 1 ст. 18 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування у місті Києві є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності громади міста або знаходяться в її управлінні.

Об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП «Київський метрополітен» (п.2.4 договору).

Пунктом 5.2 Статуту КП «Київський метрополітен», передбачено, що майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади міста Києва і закріплено за ним на праві господарського відання.

Відповідно до ст. 136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

До захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб'єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника.

На підставі рішення від 18.12.2008 №860/860 Київська міська рада, відповідно до ст.759 ЦК України, ч.5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.76 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», рішення Київської міської ради від 28.09.2006 №34/91 «Про затвердження Порядку передачі майна територіальної громади міста Києва в оренду, Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, Типового договору про оренду майна територіальної громади міста Києва», п.47 рішення Київради від 17.01.2008 № 3/4475 «Про бюджет міста Києва на 2008 рік», пункту 19 розділу V наказу Фонду державного майна України від 13.10.2004 № 2149 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу на право оренди державного майна», а також враховуючи протоколи постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 04.03.2008 № 54, від 16.07.2008 № 3, від 29.09.2008 № 9, від 10.10.2008 № 10, від 22.10.2008 № 11, від 03.11.2008 № 12, від 21.11.2008 № 13, від 28.11.2008 №14, від 09.12.2008 № 15 дозволила позивачу укласти договір з ТОВ «Грот» щодо передачі в оренду частини переходу за адресою: станція метро «Площа Льва Толстого» загальною площею 13,0 кв.м.

Рішення Київської міської ради від 18.12.2008 №860/860, станом на дату розгляду справи в суді апеляційної інстанції, чинне.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що КП «Київський метрополітен» було уповноваженою особою передавати шляхом укладання відповідного договору оренди комунального майна територіальної громади міста Києва, яке закріплене за ним на праві господарського відання, майно в орендне користування іншим особам.

У відповідності до ч. 2 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Аналогічний припис міститься в ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Тобто, норма зазначеної статті має диспозитивний характер, оскільки не вказує на те, що відповідна вимога про припинення договору оренди має називатися виключно заявою. Така заява може бути направлена однією із сторін у формі листа, телеграми, факсограми тощо. Істотне значення у даному випадку має зміст такої заяви (вона обов'язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди) та момент її направлення контрагенту за договором.

Зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, ч.2 ст.291 ГК України, ч.2 ст.17 та ч.2 ст.26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення змін до нього (п.4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» від 29.05.2013 №12).

Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2013 позивач звернувся до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з листом №07-04/13 про зміну істотних умов договору оренди.

Судом встановлено, що 01.06.2013 КП «Київський метрополітен» листом №11-03/464 повідомило ТОВ «Грот» про те, що договір продовжуватись не буде, внаслідок чого орендар просив протягом 10 календарних днів з моменту отримання даного повідомлення звільнити об'єкт оренди від тимчасової споруди та передати орендоване майно по акту приймання-передачі.

На підтвердження факту надіслання на адресу позивача вказаного вище листа відповідач надав копію опису вкладення у цінний лист та фіскального чека від 03.06.2013 (а.с.102), з яких вбачається, що на фактичну адресу ТОВ «Грот» було направлено: оригінал повідомлення про припинення терміну дії договору та відмову від його продовження від 01.06.2013.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховано, що факт отримання орендарем листа від 01.06.2013 №11-03/464 не заперечується (стор. 5 апеляційної скарги).

Враховуючи, що термін дії договору сторонами встановлено до 30.05.2013, місячний термін для направлення повідомлення про непродовження дії договору (згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна») сплив 29.06.2013.

Згідно з п. 9.2 договору, всі зміни та доповнення до цього договору оформляються в письмовій формі і вступають в силу з моменту підписання їх сторонами.

Додаткової угоди про зміну (продовження) терміну дії договору сторонами підписано не було.

Частина 3 ст.10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначає, що за згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови.

Пунктом 9.3 договору сторонами погоджено, що після закінчення строку дії договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради, що виключає його автоматичну пролонгацію.

Рішення щодо продовження строку дії договору Київрадою прийнято не було. Протилежного матеріали справи не містять.

Враховуючи те, що умовами договору та положеннями чинного законодавства передбачена умова припинення договору у разі закінчення строку, на який його було укладено та відсутність згоди орендодавця на його продовження, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що укладений між сторонами договір є припиненим з 30.05.2013.

Припинення відповідачем подачі електропостачання до орендованого позивачем майна не стосується предмета спору та не впливає на характер спірних правовідносин.

Посилання апелянта на судову практику в інших справах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставним, з огляду на те, що судові акти у наведених справах були прийняті за інших обставин.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що орендар обрав неправильний спосіб захисту порушеного права або оспорюваного інтересу з огляду на те, що така правова позиція є вірною стосовно випадків, коли між сторонами відсутній спір щодо такого продовження, в той час як в даній справі такий спір існує.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 24.02.2016 у справі №910/21717/15.

Господарським судам слід відмовляти в позові про визнання договору оренди продовженим (пролонгованим), оскільки така позовна вимога (без подання доказів наявності спору стосовно такого продовження), є, по суті, вимогою про встановлення юридичного факту, а це не відповідає передбаченим законом (стаття 20 ГК України, стаття 15, частина друга статті 16 ЦК України) способам захисту порушеного права. Господарський суд відмовляє в позові і в тому разі, коли з'ясує, що договір оренди є поновленим (продовженим) на строк, який був раніше встановлений договором (п.4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» від 29.05.2013 №12).

Враховуючи викладене вище, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, з огляду на наявні у справі докази та встановлені судом обставини, доводи апелянта спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 у даній справі, оскільки воно відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грот» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 у справі №910/29264/15 - без змін.

2. Матеріали справи №910/29264/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Л.М. Ропій

Н.Ф. Калатай