КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р. Справа№ 910/29511/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

за участю представників

від позивача: Сатирь Л.В. - дов. від 15.10.2015 року № 77

від відповідача: Шелестова Н.Г. - дов. від 02.02.2016 року № 1-50

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Столичний млин" на рішення господарського суду міста Києва від 21.12.2015 року

у справі № 910/29511/15 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтерагроінвест-2007" (с. Красна Слобідка Обухівського району Київської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Столичний млин" (м. Київ)

про стягнення 788 598 грн. 33 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю „Інтерагроінвест-2007" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Столичний млин" про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 94/п купівлі-продажу та додаткової угоди № 1 до нього від 28.07.2015 року суми в розмірі 788 598 грн. 33 коп., а саме: 740 000 грн. (суми основного боргу) + 42 000 грн. 15 коп. (суми пені) + 5 118 грн. 15 коп. (суми 3% річних) + 1 480 грн. (суми на яку збільшився борг з урахуванням інфляційних процесів).

Рішенням від 21.12.2015 року господарський суд міста Києва позовні вимоги задовольнив частково. Стягнув з ТОВ „Столичний млин" на користь ТОВ „Інтерагроінвест-2007" 740 000 грн. 00 коп. основного боргу, 42 000 грн. 15 коп. пені, 5 118 грн. 15 коп. 3% річних, 1 217 грн. 54 коп. інфляційних втрат та 11 825 грн. 04 коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ТОВ „Столичний млин" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 21.12.2015 року по справі № 910/29511/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2016 року апеляційна скарга ТОВ „Столичний млин" була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 910/29511/15 у судовому засіданні за участю представників сторін з врахуванням ухвали про виправлення описки від 04.02.2016 року.

В зв'язку з перебуванням судді доповідача Іоннікової І.А. на лікарняному 02.03.2016 року відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу справ між суддями було визначено склад колегії суддів: Зеленін В.О. (головуючий), Синиця О.Ф., Мартюк А.І.

В зв'язку з перебуванням головуючого судді Зеленіна В.О. на лікарняному 03.03.2016 року відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу справ між суддями було визначено склад колегії суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Сулім В.В., Майданевич А.Г.

В зв'язку з перебуванням судді Суліма В.В. на лікарняному 29.03.2016 року відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу справ між суддями було визначено склад колегії суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Майданевич А.Г., Гончаров С.А.

Після зміни в складі колегії суддів розгляд справи почався спочатку.

В судовому засіданні 29.03.2016 року представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги. Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у запереченні на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

28.07.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Інтерагроінвест-2007" (продавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю „Столичний Млин" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 97/п, у відповідності до умов якого постачальник зобов'язувався поставити покупцю товар - пшеницю 2, 3 класу, жито, а продавець зобов'язався прийняти і оплатити зазначений товар.

За своєю правовою природою договір від 28.07.2015 року № 97/п є договором поставки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Cт. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1.6 договору від 28.07.2015 року № 97/п остаточна ціна, кількість та терміни поставки на кожну партію визначатимуться додатково угодою сторін, яка є невід'ємною частиною договору.

28.07.2015 року між сторонами було укладено протокол погодження ціни за умовами якого сторони погодили встановити наступні ціни на зерно, що поставлятиметься: пшениця 3 кл. - 3 400 грн. 00 коп. за тонну, обсягом поставки 550 тонн.

Відповідно до зазначеного протоколу, поставка зерна здійснюється на умовах СРТ, в тому числі витрати щодо подання вагонів, прибирання вагонів, станційні збори, техобслуговування вагонів та інші витрати. У разі, якщо покупець оплачує такі витрати самостійно, продавець зобов'язаний компенсувати покупцю дані витрати за вимогою останнього на підставі виставленого рахунку.

Термін дії даної угоди встановлюється з 28.07.2015 року і по 03.08.2015 року (п. 6.1 договору).

Оплата протягом 5 банківських днів з моменту поставки (п. 3.4 договору).

Ч. 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

На виконання умов договору від 28.07.2015 року № 97/п позивач поставив відповідачу пшеницю третього класу у кількості 537,01 тонн на загальну суму 1 825 834 грн., що підтверджується видатковою накладною від 29.07.2015 року № 61 заліковою вагою 87,92 тонни на суму 298 828 грн., видатковою накладною від 30.07.2015 року № 62 заліковою вагою 208,08 тонни на суму 707 472 грн. та видатковою накладною від 31.07.2015 року № 63 заліковою вагою 241,01 тонни на суму 819 434 грн.

Поставлений товар було отримано відповідачем, що ним не заперечувалося.

Відповідно до розрахунку позивача оплату за поставлений товар відповідач здійснив частково на 1 085 834 грн.

У строк вставлений в умовах договору - до 07.08.2015 року (протягом 5 банківських днів) з моменту останньої поставки відповідач оплатив поставлений товар частково на суму 450 000 грн., а саме 05.08.2015 року - 200 000 грн. (платіжне доручення від 05.08.2015 року № 3697), 07.08.2015 року - 250 000 грн. (платіжне доручення від 07.08.2015 року № 3741).

В подальшому, але з порушенням строків оплати, передбачених договором, ТОВ „Столичний млин" було сплачено на рахунок ТОВ „Інтерагроінвест" суму у розмірі 635 834 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 17.08.2015 року № 3905 на суму 100 000 грн., платіжним дорученням від 19.08.2015 року № 3931 на суму 75 834 грн., платіжним дорученням від 20.08.2015 року № 3968 на суму 50 000 грн., платіжним дорученням від 25.08.2015 року № 3997 на суму 50 000 грн., платіжним дорученням від 27.08.2015 року № 4056 на суму 100 000 грн. платіжним дорученням від 01.09.2015 року № 4120 на суму 50 000 грн., платіжним дорученням від 08.09.2015 року № 4286 на суму 50 000 грн., платіжним дорученням від 09.09.2015 року № 4326 на суму 50 000 грн., платіжним дорученням від 08.10.2015 року № 4828 на суму 10 000 грн., платіжним дорученням від 21.10.2015 року № 5111 на суму 40 000 грн., платіжним дорученням від 30.10.2015 року № 5260 на суму 100 000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 3.4 договору строк виконання відповідачем грошового зобов'язання згідно договору на момент розгляду справи настав.

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

В апеляційній скарзі відповідач стверджував, що підпис на договорі купівлі-продажу виконаний не ОСОБА_8, а з наслідуванням його підпису, що є підставою для визнання його недійсності і розглядається господарським судом Київської області в межах справи № 911/113/16.

Відповідно до ч. 3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Це положення є гарантією стабільності майнового обороту і є також загальноприйнятим стандартом у світовій практиці, зокрема, відповідно до Першої директиви Ради Європейських Співтовариств від 09.03.1968 року (68/151/ЄЕС).

Згідно зі ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Колегія суддів приходить до висновку, що сторони приступили до виконання умов договору від 28.07.2015 року № 97/п, що полягало у поставці товару з однієї сторони та прийняттю і частковій його оплаті з іншої сторони.

З врахуванням того, що відбулося виконання договору зі сторони відповідача, то з урахуванням положень Цивільного кодексу України про подальше схвалення дії свого представника відповідачем спростування факту підпису договору ОСОБА_8 призведе лише до затягування розгляду даної справи. В разі встановлення в межах справи господарського суду Київської області № 911/113/16 чи іншої справи факту того, що підпис було здійснено іншою особою, справа № 910/29511/15 може бути переглянута за нововивченими обставинами.

Відтак, відповідач не спростував твердження позивача про наявність заборгованості у розмірі 740 000 грн. та доказів оплати поставленого товару не надав.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що місцевим господарським судом правомірно стягнуто з відповідача основний борг за поставлений товар у розмірі 740 000 грн.

Такого ж правового висновку дійшов і Верховний Суд України в постанові від 19.08.2014 року по справі № 3-68гс14.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 4 статті 231 ГК України встановлюється, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Ч. 6 ст. 231 ГК України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 5.3 договору від 28.07.2015 року № 97/п передбачено, що у випадку порушення умов вказаних в п. 3.4 покупець сплачує продавцю пеню у розмірі облікової ставки НБУ за кожний банківський день прострочення від вартості неоплаченої партії зерна.

Позивач просив суд стягнути на свою користь пеню у розмірі пені сумою 42 000 грн. 15 коп. за період з 10.08.2015 року по 18.11.2015 року.

Колегія суддів апеляційного господарського суду здійснила перерахунок пені та дійшла висновку, що місцевим господарським судом правомірно було задоволено позов в частині стягнення пені в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача 1 480 грн. втрат від інфляції, нарахованих за період серпня 2015 року - жовтня 2015 року, та 5 118 грн. 15 коп. 3% річних за період з 10.08.2015 року по 18.11.2015 року.

Колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла здійснила перерахунок втрат від інфляції та 3% річних та дійшла висновку місцевим господарським судом правомірно було задоволено позов в частині стягнення 3% річних в повному обсязі, а втрат від інфляції частково - на суму 1 217 грн. 54 коп.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Інтерагроінвест-2007" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Столичний млин" є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню частково.

Отже доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Столичний млин" на рішення господарського суду міста Києва від 21.12.2015 року по справі № 910/29511/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 21.12.2015 року по справі № 910/29511/15 залишити без змін.

3. Справу № 910/29511/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

С.А. Гончаров