КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2016 р. Справа№ 910/26688/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Верховця А.А.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Сотнікової І.О.,

представників:

від позивача - Романюк Ю.Р., Скрипського В.Р.,

від третьої особи-2 - Ющенко В.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія-Поділ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015

у справі № 910/26688/14 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом підприємства "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів"

до компанії "Спліт Груп Лімітед" (Split Group Ltd), Британські Віргінські Острови,

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - компанії "Аверс Веірат Лімітед" (Avers Veirat Ltd), Британські Віргінські Острови,

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія-Поділ"

про витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 позов задоволено повністю; витребувано у компанії Split Group Ltd. (Спліт Груп Лімітед) об'єкт нерухомого майна, а саме нежитлову будівлю літ. "П" заг. пл. 916,9 кв. м з реєстраційним номером 0, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 60 на користь підприємства "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів"; стягнуто з компанії Split Group Ltd. (Спліт Груп Лімітед) в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 73 080,00 грн.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, третя особа-2 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015, прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Позивач подав відзив, в якому просив залишити рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою від 29.09.2015 задоволено клопотання третьої особи-2 про забезпечення направлення відповідачу копії апеляційної скарги та судових рішень англійською мовою відповідно до Гаазької конвенції від 15.11.1965, розгляд справи № 910/26688/14 відкладено на 01.12.2015.

Згідно розпорядження секретаря судової палати суду від 01.12.2015 у зв'язку з участю судді Разіної Т.І. у другому тренінгу базового рівня у рамках реалізації проекту технічної допомоги Європейського Союзу Twinning "Посилення правової охорони та захисту прав інтелектуальної власності", організованого Державною службою інтелектуальної власності України з 01.12.2015 по 03.12.2015, доручено здійснити розгляд справи № 910/26688/14 колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сотніков С.В., судді - Остапенко О.М., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження.

01.12.2015 в судовому засіданні оголошено перерву до 08.12.2015.

08.12.2015 в судовому засіданні оголошено перерву до 22.12.2015 відповідно до ст. 77 ГПК України.

Згідно розпорядження секретаря судової палати суду від 21.12.2015 у зв'язку з перебуванням судді Пантелієнко В.О. у відпустці, доручено здійснити розгляд справи № 910/26688/14 колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сотніков С.В., судді - Остапенко О.М., Гарник Л.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2015 розгляд справи було відкладено до 26.01.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 розгляд справи було відкладено до 01.03.2015.

У зв'язку з перебуванням судді Гарник Л.Л. у відпустці була проведена автоматична зміна складу колегії суддів, за результатами якої апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія-Поділ" у справі № 910/26688/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: Сотніков С.В. (доповідач, головуючий), Верховець А.А., Остапенко О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 відкладено розгляд даної справи на 05.04.2016 відповідно до ст. 77 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Господарського суду Харківської області від 04.10.2010 у справі №Б- 39/161-09 підприємство "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів" визнано банкрутом, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Телитченка А.О., якого було зобов'язано виконати всі дії по ліквідації банкрута.

Актом №1 від 07.11.2010 р. ліквідатором Телитченко А.О. включено до ліквідаційної маси банкрута адміністративну будівлю літері "П" загальною площею 916,9 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Фрунзе, 60, власником якої є Підприємство "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів" згідно договору купівлі-продажу адміністративного будинку від 02.12.2003.

22.02.2011 ліквідатор підприємства "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів" Телитченко А.О. уклав угоду з ПП "Центр оцінки та юридичної допомоги", за умовами якої складено висновок про вартість майна, згідно з яким ліквідаційна вартість нерухомого майна станом на 22.02.2011 становила 3 997 700,00 грн.

Між ліквідатором Телитченко А.О. та Товарною біржею "Правопорядок" 28.02.2011 укладено угоду б/н на організацію та проведення аукціону з продажу адміністративної будівлі.

05.04.2011 Товарна біржа "Правопорядок" провела аукціон з продажу адміністративної будівлі, про що складений Протокол №1 проведення аукціону, згідно з яким переможцем з ціною 4 397 470,00 грн. визнано TOB "ЦИФРОВА ТИПОГРАФІЯ "ГРИНВИЧ".

За результатами проведеного аукціону, Підприємство "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів" в особі ліквідатора, та TOB "ЦИФРОВА ТИПОГРАФІЯ "ГРИНВИЧ" 07.04.2011 уклали договір купівлі-продажу зазначеної адміністративної будівлі (літера "П") площею 916,9 кв. м, по вул. Фрунзе, 60, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мартиросян І.Е.

В подальшому, 20.05.2011 право власності на нерухоме майно перейшло до ТОВ "Елістер Проджект", згідно з Договором купівлі-продажу адміністративної будівлі.

05.06.2013 зазначене майно було зареєстроване за ТОВ "Агрофірма життя 2010", згідно зі Свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 19 від 05.06.2013.

18.07.2014 спірне майно було зареєстроване за компанією Спліт Груп Лімітед (що є нерезидентом), на підставі Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі з відстроченням платежу від 18.07.2014 (реєстровий № 556).

25.07.2014 на підставі Договору іпотеки № 42 від 25.07.2014 компанія Спліт Груп Лімітед передала нерухоме майно за адресою: м. Київ, вулиця Фрунзе, 60 в іпотеку компанії "Аверс Веірат Лімітед" (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 14709693 від 25.07.2014).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.06.2014 у справі №910/5761/14, окрім іншого, визнано недійсним договір купівлі-продажу адміністративної будівлі в літері "П" загальною площею 916,9 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 60, укладений 07.04.2011 між підприємством "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів" та товариством з обмеженою відповідальністю "ЦИФРОВА ТИПОГРАФІЯ "ГРИНВИЧ", посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мартиросян І.Е., зареєстрованого в реєстрі за №636 (пункт 4 резолютивної частини рішення).

В зазначеній частині рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2014 у справі №910/5761/14 залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2014.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.02.2015 скасовано абзац 4 резолютивної частини постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2014 та п. 4 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2014 у справі № 910/5761/14; прийнято в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог Підприємства "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів" про визнання недійсним Договору купівлі-продажу адміністративної будівлі в літері "П" загальною площею 916,9 м2, укладеного 07.04.2011 між Підприємством "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів" та ТзОВ "ЦТ "Гринвич", посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мартиросян І.Е., зареєстрованого в реєстрі за № 636.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.07.2015 заяву Підприємства "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вищого господарського суду України від 19.02.2015 у справі №910/5761/14 задоволено, постанову Вищого господарського суду України від 19.02.2015 у справі №910/5761/14 скасовано, постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2014 в частині залишення без змін рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2014 про визнання недійсним Договору купівлі-продажу від 07.04.2011 (пункт 4 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2014) залишено в силі.

Тобто, станом на час розгляду спору у даній справі та прийняття оскаржуваного рішення, Договір купівлі-продажу адміністративної будівлі в літері "П" загальною площею 916,9 кв. м, укладений 07.04.2011 між підприємством "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів" та ТОВ "ЦТ "Гринвич", посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мартиросян І.Е., зареєстрований в реєстрі за № 636, визнано недійсним в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

За змістом статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Однак, оскільки порушене право позивача не можна відновити шляхом визнання договору купівлі-продажу недійсним з огляду на те, що реституція є правовим наслідком недійсності правочину і способом захисту цивільних прав, який застосовується до відносин зобов'язального характеру.

Натомість витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97?ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним (частина друга статті 16 ЦК України).

За змістом частин другої та третьої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої ? п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Нормами цивільного законодавства передбачені засади захисту права власності.

Зокрема стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом задоволення віндикаційного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Разом з тим, згідно частини 3 статті 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідач набув спірне майно на підставі договору купівлі-продажу № 556 від 18.07.2014, укладеного з продавцем - ТОВ «Агрофірма життя 2010» за ціною 3274000,00 грн.

Сплата відповідачем за придбане нерухоме майно підтверджується копією платіжного доручення № 06 від 04.08.2014, яке подано третьою особою-2 суду апеляційної інстанції на підтвердження оплатності договору купівлі-продажу від 18.07.2014.

Отже, відповідач є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна в розумінні статті 388 ЦК України.

Разом з тим, спірне майно вибуло з володіння позивача не з його волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 11.06.2014 про визнання недійсним Договору купівлі-продажу від 07.04.2011 встановлені наступні обставини.

06.12.2011 постановою Харківського апеляційного господарського суду у справі № Б-39/161-09 про визнання банкрутом підприємства "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів", за заявою учасника провадження у справі про банкрутства - засновника банкрута ГО "Координаційна рада міських громадських організацій інвалідів міста Києва" про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.05.2011 в частині задоволення скарги ОСОБА_12 та зобов'язання ліквідатора Підприємства "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів" - арбітражного керуючого Телитченка А.О. внести відомості до Реєстру вимог кредиторів Підприємства "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів" про зміну кредитора ФОП ОСОБА_13 з вимогами у розмірі 12 700 000,00 грн. до підприємства "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів" на кредитора ОСОБА_12 з вимогами у розмірі 12 700 000,00 грн.; відмовлено ОСОБА_12 в задоволенні його скарги щодо включення до Реєстру кредиторів з вимогами у розмірі 12 700 000,00 грн. до Підприємства "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів".

Крім цього, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.12.2011 зобов'язано ліквідатора Підприємства "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів" - арбітражного керуючого Телитченка А.О. внести відомості до Реєстру вимог кредиторів підприємства "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів" про виключення кредитора ОСОБА_12 з вимогами у розмірі 12 700 000,00 грн. до підприємства "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів" та про виключення кредитора ФОП ОСОБА_13 з вимогами у розмірі 12 700 000,00 грн. до боржника.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.11.2012 у справі № Б-39/161-09 затверджено ліквідаційний звіт та баланс підприємства "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів"; визнано підприємство "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів" таким, що не має боргів і може продовжувати свою підприємницьку діяльність; припинено провадження у справі.

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 04.02.2013 року у справі № 1/638/221/11, за звинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, ч. ч. 1, 2 ст. 209 КК України, ч. 1 ст. 358 КК України, ч. 4 ст. 358 КК України припинено провадження у вказаній кримінальній справі.

У постанові Дзержинського районного суду міста Харкова від 04.02.2013 у справі № 1/638/221/11 ОСОБА_13 звинувачено, зокрема, у неправомірному набутті права на майно - нежилу адміністративну будівлю за адресою м. Київ, вул. Фрунзе, 60 в літері "П", шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно в особливо великих розмірах (ч. 4 ст. 190 КК), підробці офіційного документа - Договору від 05.09.2010 про уступку права вимоги по Договору поруки № 1-п від 26.12.2008 (згідно з яким було передано право вимоги до позивача на суму 12 700 000 грн. 00 коп.) (ч. 1 ст. 358 КК України) та використання завідомо підробленого документа - Договору від 05.09.2010 про уступку права вимоги по Договору поруки № 1-п від 26.12.2008 (ч. 4 ст. 358 КК України).

У судовому рішенні від 11.06.2014 Господарський суд міста Києва дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданого Підприємством "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів" позову в частині вимог про визнання недійсним Договору купівлі-продажу адміністративної будівлі в літері "П" загальною площею 916,9 м2, укладеного 07.04.2011 року між Підприємством "Київський центр професійної, медичної, трудової та соціальної реабілітації інвалідів" та ТзОВ "ЦТ "Гринвич" (посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мартиросян І.Е. та зареєстрованого в реєстрі за № 636), зокрема, тому, що оспорюваний договір було укладено під впливом помилки, оскільки цей договір (купівлі-продажу від 07.04.2011) не був би укладений за умови відсутності порушеної відносно боржника справи про банкрутство, або якщо ліквідатору були відомі дійсні обставини, встановлені постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 04.02.2013 у справі № 1/638/221/11.

Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 04.02.2013 у справі № 1/638/221/11 фактично встановлені обставини, які свідчать про те, що провадження по справі про банкрутство боржника було ініційовано фіктивно, з використанням підроблених документів, за умов відсутності реальної заборгованості у боржника перед кредитором ОСОБА_14, який в подальшому свою неіснуючу заборгованість передав ОСОБА_12

А отже, у ліквідатора боржника Телитченка А.О. на момент оформлення результатів публічних торгів за оспорюваним договором від 07.04.2011 було сформовано помилкове уявлення щодо правової природи договору з відчуження майна у процедурі ліквідації та його мети, який за своєю суттю повинен бути спрямований (мати мету) на задоволення конкурсних вимог кредиторів та заявлених в ліквідаційній процедурі поточних вимог до боржника, що визначається законодавством про банкрутство, яке застосовується в спірному випадку до угод з відчуження майна позивача, укладених його ліквідатором, як спеціальне.

Разом з тим, у постанові від 28.07.2015 у справі № 910/5761/14 Вищий господарський суд України також вказав, що наявність конкурсної заборгованості кредитора ОСОБА_15 на суму 28 400 грн., з врахуванням погашення заборгованості кредитора ОСОБА_12 на суму 12 700 000 грн., шляхом укладення Договору про припинення поруки від 01.10.2010, що встановлено згідно рішення Апеляційного суду Харківської області від 12.01.2012 у справі №2005/2011р. (провадження №22/2090/348/12), підтверджують помилку ліквідатора Телитченка А.О. в укладенні договору від 07.04.2011 щодо мети відчуження спірного майна боржника, вартістю понад 12 млн. грн. згідно проведеної судово-експертної оцінки, оскільки дії ліквідатора Телитченка А.О. з відчуження спірного майна позивача не були спрямовані на задоволення у процедурі банкрутства реально існуючих вимог кредиторів, а ґрунтувались на його помилковому уявленні про існування грошових вимог до позивача, які перевищують 12 млн. грн.

Метою, з якою ліквідатор укладає угоди у процедурі банкрутства, повинно бути задоволення дійсних вимог кредиторів боржника, заявлених у справі про банкрутство, і відчуження майна боржника може розпочинатися після завершення розгляду спірних грошових вимог конкурсних кредиторів, чого не було дотримано ліквідатором боржника, який провів реалізацію спірного майна у квітні 2011 року, а розгляд спірних вимог кредитора на суму понад 12 млн. грн. завершився тільки у грудні 2011 року, що встановлено судами першої та апеляційної інстанцій з посиланням на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.12.2011 у справі №Б-39/161-09.

Відтак, у ліквідатора Телитченка А.О., який був поінформований, як сторона у справі про банкрутство №Б-39/161-09 про наявність спору щодо вимог кредитора ОСОБА_12 на суму понад 12 млн. грн., в судах апеляційної та касаційної інстанцій, на момент проведених за його ініціативою публічних торгів, наслідком яких стало оформлення оспорюваного договору від 07.04.2011, не було сформовано чіткої мети, щодо відчуження спірного майна як для задоволення конкурсних вимог до боржника, так і для задоволення поточних вимог у справі про банкрутство, оскільки ухвалою суду від 06.11.2012 про припинення процедури банкрутства не підтверджується заявлення до боржника вимог поточних кредиторів та їх задоволення в ліквідаційній процедурі. Обставини припинення зобов'язань перед кредитором ОСОБА_12 згідно Договору від 01.10.2010, до моменту порушення процедури банкрутства, встановлені згідно рішення Апеляційного суду Харківської області від 12.01.2012 у справі №2005/2011р. (провадження №22/2090/348/12) є істотними при визначенні мети реалізації майна боржника у його ліквідаційній процедурі у квітні 2011 року.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу від 07.04.2011, на підставі якого спірне майно вибуло із власності позивача, був визнаний недійсним, з підстав укладення внаслідок помилки, в зв'язку з тим, що мав місце вплив третьої особи на волевиявлення ліквідатора, який діяв від імені позивача, що виявилось в шахрайських діях та підробкою документів (встановлено постановою Дзержинського районного суду Харківської області від 04.02.2013), та договір купівлі-продажу від 07.04.2011 не був би укладений за умови відсутності порушеної відносно позивача справи про банкрутство, або якщо ліквідатору були відомі дійсні обставини, що встановлені вказаною постановою, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що спірне майно вибуло із володіння позивача не з його волі.

А за встановлених вище обставин справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для витребування спірного майна з чужого незаконного володіння на користь позивача у відповідності до статті 388 ЦК України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апелянтом не надано беззаперечних доказів на підтвердження тих доводів, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Згідно ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 у даній справі відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Синергія-Поділ" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.07.2015 у справі № 910/26688/14 залишити без змін.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді А.А. Верховець

О.М. Остапенко