КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2016 р. Справа№ 927/1292/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 04.04.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Чернігівської області від 10.12.2015 (повне рішення складено 11.12.2015)

у справі №927/1292/15 (суддя Бобров Ю.М.)

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Чернігівської міської ради

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - комунальне підприємство «Паркування та ринок» Чернігівської міської ради

про визнання поновленим договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та визнання права оренди на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 10.12.2015 у справі №927/1292/15 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ФОП ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Чернігівської області від 10.12.2015 у справі №927/1292/15 та прийняти нове рішення суду, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В своїх доводах скаржник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою від 04.02.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Гаврилюк О.М., вказану вище апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд справи №927/1292/15 за участю уповноважених представників сторін.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.03.2016 у зв'язку з перебуванням судді Лобаня О.І. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги ФОП ОСОБА_4 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Сулім В.В., Гаврилюк О.М.

Ухвалою від 09.03.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Сулім В.В., Гаврилюк О.М., вказану вище апеляційну скаргу прийнято до свого провадження.

Представник позивача та позивач брали участь у судових засіданнях, підтримували доводи апеляційної скарги, надавали пояснення та просили апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 задовольнити, а рішення господарського суду Чернігівської області від 10.12.2015 у справі №927/1292/15 скасувати та прийняти нове рішення суду, яким позов задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи у судові засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання про розгляд апеляційної скарги, а також приймаючи до уваги те, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка їх представників без поважних причин у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу та справу без участі представників відповідача та третьої особи.

Чернігівською міською радою на підставі ст. 96 Господарського процесуального кодексу України надано суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 залишити без задоволення і справу розглянути у їх відсутність.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2001 між ВАТ «Чернігіввовна» (продавець) та ПП ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця нерухоме майно, а саме: склад будматеріалів під літ. «А-1», площею 128,1 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1, та склад ГСМ під літ.»А-1», площею 461,6 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 157, т.1).

Рішенням Чернігівської міської ради від 28.12.2001 №337 приватному підприємцю ОСОБА_2 надано в тимчасове, довгострокове користування, строком на 10 років, земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 0,8456 в тому числі: під спорудами промисловості 0,1008 га; під зеленими насадженнями 0,5404 га; під благоустроєм 0,1801 га; під об'єктами транспорту (залізнична колія) 0,0243 га (а.с. 113, т. 1).

Для оформлення права користування вказаною земельною ділянкою на замовлення ПП ОСОБА_2 ТОВ «Інгео» виготовлено технічну документацію (а.с.155, т.1).

28.12.2001 між виконкомом Чернігівської міської ради та приватним підприємцем ОСОБА_2 укладено договір на право користування землею (в тому числі на умовах оренди), відповідно до умов якого виконком Чернігівської міської ради, на підставі рішення від 28.12.2001 №337 надає, а приватний підприємець ОСОБА_2 приймає в тимчасове користування земельну ділянку загальною площею 0,8456 га, згідно з планом землекористування.

Згідно з п. 1.2. договору земельна ділянка надається в тимчасове, довгострокове користування, строком на десять років і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом 3.2. договору визначено, що землекористувач має право використовувати земельну ділянку згідно цільового призначення.

Функціональне (цільове) призначення земельної ділянки - обслуговування об'єктів нерухомості (а.с. 165, т. 1).

Договір зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 28.12.2001 за №1627.

20.01.2003 між ВАТ «Чернігіввовна» (продавець) та приватним підприємцем ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу №74, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а останній зобов'язується прийняти та оплатити нерухоме майно: будівлю під літ «А-1», площею 14,4 кв. м, яка розташована за адресою АДРЕСА_3. Вказане нерухоме майно знаходилось на орендованій позивачем за договором №1627 земельній ділянці.

16.03.2005 між ПП ОСОБА_2, ПП ОСОБА_5 і ПП ОСОБА_6 укладено договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності, згідно з умовами якого сторони домовилися про поділ з нежитлової будівлі в АДРЕСА_2, 5/9 частини якої належало ПП ОСОБА_2, а 4/9 частини - ПП ОСОБА_5 і ПП ОСОБА_6

Відповідно до вказаного договору у власність ПП ОСОБА_2 увійшла частина складу ГСМ загальною площею 251,5 кв. м, а у власність ПП ОСОБА_5 та ПП ОСОБА_6 в рівних частинах увійшла частина складу ГСМ загальною площею 208,1 кв. м.

Пунктом 3 даного договору купівлі-продажу визначено, що кожний власник користується земельною ділянкою, наданою йому в користування згідно з умовами відповідного договору та цільового призначення.

08.09.2005 між Чернігівською міською радою та ПП ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) №1627, відповідно до якої вилучено із тимчасового, довгострокового користування приватного підприємця ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,2596 га по АДРЕСА_1, за згодою землекористувача.

Відповідно до п. 240 рішення Чернігівської міської ради від 08.09.2005 земельну ділянку площею 0,2596 га по АДРЕСА_2 передано у короткострокову оренду приватним підприємцям ПП ОСОБА_5 та ПП ОСОБА_6 (а.с.112, т. 1).

На підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради №100 від 16.04.2007, у квітні-травні 2007 року, на замовлення ПП ОСОБА_2 шляхом реконструкції власної нежитлової будівлі, придбаної за договором купівлі-продажу від 20.01.2003 №74 та будівництва прибудови по АДРЕСА_3, позивачем було побудовано нежитлове приміщення перукарні.

Відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, нежитлове приміщення -перукарню по АДРЕСА_3 прийнято в експлуатацію (а. с. 70, т.1).

22.04.2008 між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_7 (покупець) укладено договір купівлі-продажу №3889, відповідно до умов якого родавець продав, а покупець купив нежитлову будівлю склад будматеріалів, загальною площею 127,4 кв. м, розташовану в АДРЕСА_1 та нежиле приміщення склад ГСМ, загальною площею 251,5 кв. м, розташоване в АДРЕСА_2 (а.с. 76, т. 1).

Рішенням Чернігівської міської ради від 06.08.2010, з урахуванням п. 124 рішення міськради від 16.09.2010, вилучено із тимчасового довгострокового користування ПП ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,3035 га по АДРЕСА_1 за згодою орендаря (а.с. 111, т. 1).

Рішенням Чернігівської міської ради від 06.08.2010 земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,1607 га та земельну ділянку площею 0,1428 га по АДРЕСА_2 (0,1607 га + 0,1428 га = 0,3035 га) передано в короткострокову оренду ОСОБА_7 (а.с. 109, 110, т. 1).

06.05.2011 позивач звернувся до міського голови Чернігівської міської ради із заявою (вх. №В-2074-2 від 10.05.2011) з проханням продовжити строк дії договору оренди під автостоянку по АДРЕСА_3 (а.с. 14, т. 1).

Листом №2345 від 13.05.2011 начальник Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради повідомив позивача про те, що відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України для включення в проект рішення міської ради питання про поновлення терміну користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 необхідно подати до Управління технічну документацію, щодо складання документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою, склад якої визначено ст. 56 Закону України «Про землеустрій», п.1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди).

05.12.2011 між Чернігівською міською радою та ПП ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до договору тимчасового користування землею №1627, відповідно до якої вилучено із тимчасового довгострокового користування ПП ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,3035 га по АДРЕСА_1 за згодою орендаря та внесено зміни до п. 1.1. договору оренди.

Зокрема, сторони погодили, що у п. 1 слід читати: «площею 0,2825 га» замість «площею 0,8456 за, в тому числі:під спорудами промисловості 0,1008 га; під об'єктами транспорту 0,0243 га; під зеленими насадженнями 0,5404 га; під благоустроєм 0,1801 га.

Тобто, у користуванні ПП ОСОБА_2 за договором №1627 залишилася земельна ділянка площею 0,2825 га.

09.12.2011 позивач звернувся до міського Голови Чернігівської міської ради з заявою (вх. № В-5551-2 від 09.12.2011), в якій просив надати дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо продовження строку дії договору №1627 від 28.12.2001 зі зміною цільового призначення земельної ділянки в оренду для будівництва тимчасових торгових павільйонів полегшеної конструкції для змішаної торгівлі в АДРЕСА_3 (а.с. 15, т.1).

Листом №6455 від 29.12.2011 начальник Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради повідомив ОСОБА_2 про те, що враховуючи додаткові угоди до договору від 08.09.2005 та від 05.12.2011, площа земельної ділянки, що перебуває у користуванні складає 0,2825 га, проте цільове призначення та адреса нежитлового приміщення перукарні (АДРЕСА_3) не відповідає діючому договору на право тимчасового користування землею.

Окрім цього, у вказаному листі зазначено, що відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою (а.с. 50, т.1).

31.01.2012 рішенням Чернігівської міської ради ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення, при умові розроблення та затвердження в установленому порядку землевпорядної документації протягом року, на земельну ділянку по АДРЕСА_3 для експлуатації нежитлового приміщення - перукарні (а.с. 18, т. 1).

Відповідно до укладеного між багатопрофільним науково-виробничим підприємством «Черона-Л» та ФОП ОСОБА_2 договору №1-4В від 25.09.2012, розроблено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2273 га в оренду ФОП ОСОБА_2 для експлуатації нежитлового приміщення перукарні в АДРЕСА_3 (а.с. 139-141, т.1).

З креслення до акту встановлення і погодження зовнішніх меж земельної ділянки вбачається, що нежитлове приміщення перукарні, займає 0,0061 га по АДРЕСА_3, решта земельної ділянки площею 0,2212 га по АДРЕСА_2, із 0,2273 га, є вільною від забудови (об'єктів нерухомості) (а.с. 147, 245, т.1).

Комісією з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (висновок №222 від 30.11.2012) не погоджено вказаний проект землеустрою у зв'язку з відсутністю генерального плану забудови земельної ділянки, погодженого архітектором міста, оскільки це суперечить вимогам ст .ст. 123, 124 Земельного кодексу України (а.с. 153, т.1).

Управлінням Держкомзему у м. Чернігові проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ФОП ОСОБА_2 направлено на доопрацювання (а.с. 154, т. 1). 18.01.2013 та 22.09.2014 позивач звертався до міського голови з клопотаннями про продовження терміну дії дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для експлуатації нежитлового приміщення перукарні в АДРЕСА_3.

Листом від 22.01.2013 №374 начальником Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради на клопотання позивача від 18.01.2013 надано відповідь, в якому було повідомлено, що питання продовження терміну дії дозволу буде включено до проекту рішення чергової сесії міської ради.

Листом від 14.06.2013 №4029 начальник Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради повідомив позивача, про те, що питання про продовження терміну дії дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення на земельну ділянку по АДРЕСА_3 для експлуатації нежитлового приміщення перукарні було включено на розгляд 32 сесії 6 скликання міської ради, але знято з розгляду депутатами міської ради.

Листом від 30.09.2014 №4721 начальник Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради повідомив ОСОБА_2 про те, що рішенням Чернігівської міської ради від 31.07.2014 дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки по АДРЕСА_3 було надано комунальному підприємству «Паркування та ринок» Чернігівської міської ради.

Рішенням Чернігівської міської ради від 26.12.2014 КП «Паркування та ринок» Чернігівської міської ради затверджено проект відведення та надано земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) по АДРЕСА_2, площею 0,2183 га, у постійне користування для розміщення автостоянки (землі промисловості).

В жовтні 2015 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Чернігівської області з позовом до Чернігівської міської ради (з урахуванням часткової зміни предмету позову) про:

- визнання поновленим на 10 років з 29.12.2011 по 28.12.2012 договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 28.12.2001;

- визнання права оренди за ФОП ОСОБА_2 строком на 10 років з 29.12.2011 по 28.12.2021 на земельну ділянку площею 0,2273 га згідно договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 28.12.2001 в межах у відповідності до розробленого БПНВП «Черона-Л» проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2273 га в оренду ФОП ОСОБА_2 для експлуатації нежитлового приміщення перукарні в АДРЕСА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він своєчасно скористався своїм правом та звернувся до відповідача з пропозицією про поновлення договору, однак останній не розглянув заяву та відповідного рішення не прийняв.

При прийняті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що у даному випадку відсутні підстави для застосування положень ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, Законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Порядок поновлення договору оренди встановлений ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об'єднує два випадки його пролонгації.

Так, у частинах першій - п'ятій цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі, його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Отже, виходячи із положень ст. ст. 319, 626 ЦК України, слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», відбувається за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Другий випадок пролонгації договору оренди встановлений ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Пролонгація договору оренди відбувається автоматично, проте в силу приписів частин 7-9 статті 33 вказаного Закону, у місячний строк обов'язково має бути укладена додаткова угода, яка засвідчує юридичний факт поновлення договору. Наведене є підставою для висновку про застосування до обох випадків частини третьої зазначеної статті, відповідно до якої, орендар має право надіслати проект додаткової угоди орендодавцеві.

Так, позивач зазначає, що звертався до відповідача з письмовою заявою (вх. №В-2074-2 від 10.05.2011), в якій просив продовжити строк дії договору оренди земельної ділянки під автостоянку по АДРЕСА_3.

Однак, в порушення вимог ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» ФОП ОСОБА_2 проекту додаткової угоди до договору на право тимчасового користування землею додано не було.

Судом встановлено, що цільове призначення земельної ділянки, яка була надана позивачу у користування - обслуговування об'єктів нерухомості.

Тобто, у вказаній заяві (вх. №В-2074-2 від 10.05.2011) позивач фактично просив змінити цільове призначення земельної ділянки.

Відповідно до ч. 10 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Також судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що за 19 днів до закінчення строку дії договору на право тимчасового користування землею скаржник звернувся міського голови Чернігівської міської ради з заявою (вх. №В-5551-2 від 09.12.2011), в якій просив надати дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо продовження строку дії договору №1627 від 28.12.2001 зі зміною цільового призначення земельної ділянки в оренду для будівництва тимчасових торгових павільйонів полегшеної конструкції для змішаної торгівлі в АДРЕСА_3.

Тобто, позивач повторно просив змінити цільове призначення земельної ділянки.

Отже, враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави для застосування норм ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» щодо поновлення договору на право тимчасового користування землею відсутні.

Стосовно тверджень скаржника про те, що відповідно до норм ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» від Чернігівської міської ради не надходили заперечення щодо користування земельною ділянкою протягом одного місяця після закінчення строку дії договору та те, що відповідач надавши дозвіл на розроблення проекту землеустрою фактично визнав договір оренди поновленим судова колегія зазначає наступне.

Для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Судом першої інстанції встановлено, що строк дії договору оренди закінчився 28.12.2011 та під час його дії, у зв'язку з продажем позивачем частини належних йому об'єктів нерухомості та укладення додаткових угод від 08.09.2005, 05.12.2011, змінилася площа та межі наданої ФОП ОСОБА_2 в оренду земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем придбано у власність нежилу будівлю, яка знаходилася на орендованій земельній ділянці та у 2007 році, шляхом реконструкції цієї будівлі та будівництва прибудови до неї, було побудовано нежитлове приміщення перукарні по АДРЕСА_3.

Однак, відповідні зміни до договору оренди земельної ділянки внесено не було.

Так, рішенням Чернігівської міської ради від 31.01.2012 надано позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення, але за умови розроблення та затвердження в установленому порядку землевпорядної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_3 протягом року, саме для експлуатації нежитлового приміщення перукарні.

Проте, наданий позивачем Чернігівській міській раді розроблений БНВП «Черона-Л» проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2273 га в оренду ФОП ОСОБА_2 для експлуатації нежитлового приміщення перукарні у АДРЕСА_3, було повернуто комісією з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації з землеустрою на доопрацювання.

Скаржником не надано суду доказів направлення відповідачу доопрацьованого проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2273 га ФОП ОСОБА_2 для експлуатації нежитлового приміщення перукарні в АДРЕСА_3.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що підстави для застосування норм ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо права позивача на поновлення договору на право тимчасового користування землею від 28.12.2001 відсутні.

Отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Також суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлений права у відповідності до ст. 123 Земельного кодексу України, якою передбачено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування звернутися до Чернігівської міської ради про укладення договору оренди земельної ділянки для обслуговування належної позивачу будівлі нежитлового приміщення перукарні у АДРЕСА_3, у розмірах, необхідних для експлуатації цієї будівлі, з урахуванням нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції третьою особою подано заяву про застосування строків позовної давності.

Пунктом 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського Суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 №10 визначено, що частиною третьою статті 267 ЦК України, передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Заява про сплив позовної давності, зроблена будь-якою іншою особою (в тому числі й учасником судового процесу, включаючи прокурора, який не є стороною у справі), крім сторони у спорі, не є підставою для застосування судом позовної давності. Зокрема, частиною четвертою статті 27 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, користуються процесуальними правами сторони (за певними винятками); при цьому права сторони, визначені, зокрема, статтею 22 та іншими нормами цього Кодексу, є саме процесуальними, в той час як згаданий припис статті 267 ЦК України є нормою права матеріального і не може розумітися як можливість застосування господарським судом позовної давності за заявами зазначених третіх осіб.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду Чернігівської області у справі №927/1292/15 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи позивача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду Чернігівської області у справі №927/1292/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Чернігівської області від 19.11.2015 у справі №927/1292/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Чернігівської області від 19.11.2015 у справі №927/1292/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №927/1292/15 повернути до господарського суду Чернігівської області.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк